ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4093/20  Номер провадження 22-ц/814/2051/20	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С.Б.
Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа Банк»
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 липня 2020 року у складі судді Нестеренко С.Г.
за заявою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради про визнання протиправним рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію,
в с т а н о в и в:
В червні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову.
Заяву мотивовано тим, що 04 червня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1602/0608/88-009, відповідно до якого останній отримав 20000 дол. США зі сплатою 11,9% та строком повернення кредиту до 24 червня 2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. за реєстровим номером № 4275, відповідно до якого майнові поручителі передали банку в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ПАТ «Альфа-Банк».
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1602/0608/88-009 від 04 червня 2008 року у розмірі 301538 грн. 57 коп. 
На виконання рішення суду 01.07.2016 року був виданий виконавчий лист, на підставі якого постановою Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.02.2017 року відкрито виконавче провадження. 
Згідно довідки № 736 від 24 грудня 2019 року, наданої АТ «Альфа-Банк» боржникам, Банк задовольнив забезпеченою іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 203265004 державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенко Р.М. було внесено запис про право власності: 32127166, відповідно до якого право приватної власності на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47491250 від 25 червня 2019 року.
Проте, під час реєстрації права власності на квартиру державним реєстратором не було враховано, що спірна квартира є єдиним житлом заявників, її площа не перевищує 140 кв.м., що підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивачі не отримували вимогу про усунення порушень та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, оцінка предмета іпотеки на момент набуття права власності за іпотекодержателем та визначення його ринкової вартості є значно нижчою, ніж на момент укладення іпотечного договору та ринкової вартості, а ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватись з власником майна.
Крім того, однією з підстав набуття Банком у власність квартири є договір відступлення прав вимоги б/н від 17 грудня 2012 року, видавник: сторони ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа -Банк»», однак такі підстави виникнення права власності не узгоджуються з обставинами, що встановлені у рішенні суду від 11 червня 2016 року, а тому рішення державним реєстратором було прийнято на підставі документів, які не підтверджують перехід речових вимог від ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» до ПАТ «Альфа-Банк».
Вказували, що квартира є предметом спору та невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, позивачі будуть вимушені здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, а також істотно ускладнить чи унеможливить захист прав позивачів та виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивачів.
Посилаючись на вказані обставини, просили суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 28 кв.м.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 липня 2020 року заяву  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 28 кв.м. до вирішення справи по суті.
Копію ухвали направлено сторонам у справі для відома та у Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) для належного виконання.
Ухвалу допущено до негайного виконання.
Попереджено начальників Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та їх заступників про кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України за невиконання ухвали.
Про виконання даної ухвали повідомити Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Не погодившись з даною ухвалою, представник АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.
Доводи скарги ґрунтуються на тому, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач діє недобросовісно та вчиняє дії, які можуть призвести до неможливості виконання майбутнього рішення у даній справі в разі задоволення позовних вимог. Ні заява, ні ухвала навіть не містять жодних обґрунтувань щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову, окрім наявності самого позову.
Вказує, що суд не з`ясував обставин, які мають значення для справи, застосував заходи забезпечення позову, які не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам, не зазначив ґрунтовних мотивів зробленого судом припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не врахував інтересів банку як кредитора, а також не перевірив чи вживаються кредитором дії, спрямовані на відчуження предмету іпотеки.
Вважає, що накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки, порушує право АТ «Альфа-Банк» як іпотекодержателя, наданого йому Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47491250 від 25.06.2019 11:07:29 державним реєстратором КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенком Р.М. внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності: 32127166, відповідно до якого зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 1858540053104 - квартиру загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 28 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 за АТ «Альфа-Банк».
У липні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду позов до відповідачів - АТ «Альфа-Банк» та Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради, в якому просять визнати незаконним рішення державного реєстратора Оніщенка Р.М. № 47491250 від 25.06.2019 р. щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності. Одночасно позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, проте колегія суддів апеляційного суду з такими висновками районного суду погодитись не може. 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Згідно із пунктом 1 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом спору є рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, арешт якого не забезпечує виконання судового рішення у разі визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію прав.
Позовних вимог до набувача майна за іпотечним договором - АТ «Альфа-Банк» позивачами по справі не заявлено, тому накладення арешту на майно, що є обмеженням прав власника у здійсненні ним своїх правомочностей щодо нерухомого майна не можна визнати співмірним заходом забезпечення із заявленими позивачами вимогами. 
Оскільки наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по справі не встановлено, підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колегією суддів апеляційного суду не вбачається.
Суд першої інстанції при вирішенні даного питання належним чином не пересвідчився у відповідності виду забезпечення позову обраному позивачами способу захисту своїх прав та дійшов помилкових висновків, що арешт належного АТ «Альфа-Банк» нерухомого майна матиме забезпечувальний характер щодо вимог, заявлених позивачами до КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради.
За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням з цього питання нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  про забезпечення позову. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» - задовольнити.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 липня 2020 року - скасувати та постановити з цього питання нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                        С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.І.Обідіна

       О.В. Прядкіна