Справа № 991/7603/20
Провадження №11-сс/991/835/20

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2020 року                                                                         місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: не з`явились,
розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.09.2020 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань (далі – ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Історія провадження
1.07.09.2020 ОСОБА_5 електронною поштою направив до ДБР м. Києва повідомлення про вчинення суддею Смілянського міського суду Черкаської області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених статтею 364, частиною 2 статті 375 Кримінального кодексу України (далі – КК).
2.09.09.2020 ОСОБА_5 подав до слідчого судді Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (далі – скарга).
3.14.09.2020 слідчий суддя відмовила в задоволенні скарги.
4.01.10.2020 на зазначену ухвалу ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу (далі також – апеляційна скарга).
Короткий зміст та мотиви оскаржуваної ухвали
5.Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.09.2020 відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
6.Ухвала мотивована таким: (1) системний аналіз положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення; (2) підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину; (3) якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР; (4) заява ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 375 КК; наведені у скарзі відомості зводяться до незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням.
Вимоги і доводи апеляційної скарги
7.В апеляційній скарзі ОСОБА_5 висловлює прохання: (1) поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді; (2) скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою вирішити скаргу по суті; (3) прийняти окрему ухвалу стосовно слідчого судді, яку направити до Вищої ради правосуддя.
8.Клопотання про поновлення строку ОСОБА_5 обґрунтував тим, що отримав копію оскаржуваної ухвали поштою лише 27.09.2020.
9.В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилався на частину 4 статті 214 КПК, якою передбачено те, що слідчий зобов`язаний зареєструвати заяву про кримінальне правопорушення та відмова у реєстрації зазначеної заяви не допускається. 
Позиції учасників провадження
10.Учасники судового провадження в судове засідання не прибули. ОСОБА_5 в апеляційній скарзі виклав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Інші учасники про причини неявки не повідомили, не надіслали до Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).
Оцінка та мотиви Суду
11.Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, Суд повинен перевірити: (1) наявність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження; (2) доводи апеляційної скарги по суті. Для вирішення апеляційної скарги по суті (у разі вирішення питання про додержання (поновлення) строку апеляційного оскарження на користь апелянта), Суд має розглянути такі питання: (1) чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення (а не про щось інше); якщо так, то (2) чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР.
Щодо клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді
12.Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення (пункт 3 частини 2 статті 395 КПК). Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (пункт 3 частини 2 статті 395 КПК). Правило початку перебігу строку «з дня отримання копії судового рішення» не поширюється на оскарження ухвал слідчого судді, постановлених за викликом особи, але без її участі. У такому випадку строк на апеляційне оскарження обчислюється за загальним правилом, а саме з моменту оголошення судового рішення (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 4910/16/19-к).
13.З матеріалів провадження вбачається, що: (1) 14.09.2020 слідчий суддя постановила оскаржувану ухвалу без участі ОСОБА_5 ; (2) він був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у скарзі просив слідчого суддю розглянути її за його відсутності; (3) подав апеляційну скаргу лише 01.10.2010.
14.Отже, апеляційна скарга подана ОСОБА_5 з пропущенням строку на апеляційне оскарження.
15.Пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин і вирішення цього питання покладається на суд (частина 1 статті 117 КПК). У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому частиною 1 статті 117 КПК. Така позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18.
16.В обґрунтування поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_5 посилався на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав засобами поштового зв`язку (фактично знайшов лист біля воріт свого будинку) 27.09.2020.
17.У матеріалах провадження наявний лише супровідний лист від 15.09.2020, яким суд направив ОСОБА_5 копію оскаржуваної ухвали (а. с. 11). Проте доказів її отримання апелянтом немає. У зв`язку з цим Суд виходить з повідомлених ОСОБА_5 даних щодо дати отримання ним копії оскаржуваної ухвали – 27.09.2020.
18.З огляду на те, що 14.09.2020 ОСОБА_5 не брав участі в судовому засіданні під час постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали, він не був обізнаний з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, тому вказана обставина за його клопотанням може бути визнана об`єктивною перешкодою для подання апеляційної скарги, а отже поважною причиною пропущення строку на апеляційне оскарження.
19.З цих підстав, враховуючи факт подання ОСОБА_5 апеляційної скарги в стислий строк (через чотири дні) після отримання її копії, Суд вважає за можливе поновити йому строк на подання апеляційної скарги.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті
(1) Чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення?
20.Правова позиція, викладена в ухвалі слідчого судді, та правова позиція, викладена в апеляційній скарзі, щодо порядку виконання слідчим, прокурором вимог частини 1 статті 214 КПК при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення є діаметрально протилежними і, як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі – ВССУ) у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг. Так, «у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення». ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи нереагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.
21.Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.
22.Для Суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).
23.У зв`язку із цим Суд дотримується іншого підходу – змістовного. Такий підхід базується на нормах діючого законодавства, виходячи з такого.
24.Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).
25.Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).
26.Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого – виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
27.Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (частина 2 статті 214 КПК).
28.Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
29.Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.
30.Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).
31.Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
32.Вказана у пункті 31 цієї ухвали інформація необхідна для (1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.
33.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
34.Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
35.Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».
36.Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
37.Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв, викладених у пунктах 31-33 цієї ухвали.
38.Вимоги частини 4 статті 214 КПК, на які в обґрунтування апеляційної скарги посилається ОСОБА_5 , стосуються процедури прийняття та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення (а не внесення відомостей за нею до ЄРДР). Сам факт прийняття та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не є безумовною підставою для внесення слідчим викладених в ній відомостей до ЄРДР, а є лише початком перебігу 24-годинного строку для попередньої оцінки слідчим змісту цієї заяви на наявність критеріїв заяви про кримінальне правопорушення та за умови відповідності цим критеріям – для внесення відомостей до ЄРДР.
(2) Чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР?
39.Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 щодо бездіяльності слідчого ДБР стосовно поданої ним 14.08.2020 заяви про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшла обґрунтованого висновку про відсутність в заяві достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події (постановлення слідчим суддею ОСОБА_6 у справі № 691/872/20 ухвали про повернення скарги у зв`язку з пропущенням строку на її подання) свідчать, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення. Жодних відомостей, які б свідчили про зловживання службовим становищем (суддею ОСОБА_6 ) чи спричинення шкоди тощо, ОСОБА_5 не наведено. Констатація ОСОБА_5 факту ухвалення суддею ( ОСОБА_6 ) процесуального рішення у справі не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і вказаний факт потребує перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею рішення, яке оскаржується, є правильним по суті.
40.Суд погоджується з висновок слідчого судді, що викладені в заяві ОСОБА_5 від 14.08.2020 відомості зводяться до незгоди з судовим рішенням судді ОСОБА_6 .
41.Таким чином, відомості заяви ОСОБА_5  про вчинене кримінальне правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР.
42.Щодо вимоги апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали стосовно прийняття слідчим суддею оскаржуваної ухвали та направлення її до Вищої ради правосуддя Суд звертає увагу, що такі повноваження суду апеляційної інстанції не передбачені КПК при здійсненні апеляційного перегляду ухвал слідчих суддів. З цих підстав ця вимога Судом не розглядається.
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
43.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін (пункт 1 частина 3 статті 407 КПК).
44.Суд дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлені фактичні обставини справи та надана їм відповідна правова оцінка на підставі наявних матеріалів.
45.З наведених вище мотивів в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
46.Керуючись статтями 2, 214, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК, колегія суддів постановила:
1.Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
2.Поновити  ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.09.2020.
3.Апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
4.Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.09.2020 – залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         ОСОБА_1 
Судді                                                                                 ОСОБА_2 
ОСОБА_3