Дата документу 29.12.2020 Справа № 337/4255/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/4255/19 
Провадження №22-ц/807/3579/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Салтан Л.Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року                                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника позивача: адвоката Грона Дениса Сергійовича до Інтернет-видання « ОСОБА_2 » в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,- 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року представник позивача, адвокат Грона Д.С., звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Інтернет-видання «Оbozrevatel» в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, в якому просив: визнати інформацію, опубліковану інтернет-виданням «Obozrevatel» о 9 годині 07 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті «Obozrevatel», розміщеному в мережі Інтернет за електронним посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_3 "похищением" ребенка украинки» недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на недоторканність честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 в частині таких тверджень: «Однако мексиканец исчез. Сказав, что уезжает по делам, он пропал на несколько месяцев. Однако, появившись в Запорожье в сентябре прошлого года, Карлос вновь пропадает», «Маленькая ОСОБА_5 -Мишель- ОСОБА_6 имеет украинское гражданство, которое ОСОБА_7 обещает в ближайшее время аннулировать», « ОСОБА_8 считает себя ревностным католиком», «Кроме этого, поскольку городское управление юстиции ОСОБА_9 области решило ревностно отстаивать права мексиканца в суде, оно заблокировало возможность молодой мамы добиваться алиментов от ОСОБА_10 . Фактически женщину оставили без средств к существованию». «Там у моего мужа очень серьезные связи и деньги, он найдет способ изолировать меня от дочери», «И мои сомнения подтвердились. Как только ОСОБА_11 приехала в Мексику, он тут же изменился и стал деспотичным, не позволял и слова сказать, и постоянно угрожал разводом. Я просто уверена, что он использовал ОСОБА_12 как суррогатную мать, чтобы она родила ему ребенка», «Это уже в ОСОБА_13 от его родной сестры ОСОБА_5 я узнала, что до меня у него было очень много женщин», «Однако, когда мы приехали в ОСОБА_13 , я забеременела, все резко изменилось. От милого, галантного, вежливого иностранца не осталось и следа. Сначала перед свадьбой будущий супруг подсунул какие-то документы на испанском языке, которые невеста не понимала. На словах он сказал что-то одно, а на самом деле оказалось брачный договор. Также муж запрещал ей общаться с подругам, она могла с ними только созваниваться. Не позволял работать, не давал денег, и чуть что – угрожал разводом», «Целый год жила с ощущением, что он меня использовал только для секса и вынашивания ребенка, я жила как в плену. Я терпела его сексуальные домогательства. Мне приходилось прятаться от него в детской кроватке моей старшей дочери. Но потом и это перестало быть моим убежищем. Его не интересовали мои желания, он не раз заявлял, что украинки не люди, а просто мясо, бесплатное и доступное. Пренебрежительно говорил о женщинах с детьми, а ведь у меня есть старшая дочь от первого брака», «Также ОСОБА_11 говорит, что жить в Мексике они не планировали. Предполагалось, что рожать я буду в Америке. А жить мы будем в Европе. Но затянули со сроками переезда в другую страну и уже было поздно лететь в США на роды», «Возможно, что такое агрессивное поведение связано с его травмой головы. Об этом мне уже рассказала его сестра ОСОБА_5 . Но сам ОСОБА_14 о проблемах со здоровьем «забыл» предупредить перед свадьбой»; зобов`язати Інтернет-видання «Obozrevatel» в особі власника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом розміщення на сторінці офіційного Інтернет-сайту «Obozrevatel», тим способом і в тому ж форматі, якими її було, а саме шляхом розміщення на сайті Інтернет-видання «Obozrevatel» (адреса https://www.obozrevatel.com) резолютивної частини рішення по цій судовій справі; стягнути з Інтернет-видання «Obozrevatel» в особі власника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 125 000,00 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) в особі представника позивача: адвоката Грона Дениса Сергійовича ( АДРЕСА_2 ) до Інтернет-видання «Оbozrevatel» в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (код юридичної особи 32611564, юридична адреса: Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Антонова, буд.1 корпус Б), ОСОБА_3 , (зареєстрована: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( 1960 року народження, зареєстрованої: АДРЕСА_4 ) про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
ОСОБА_15 інформацію опубліковану інтернет-виданням «Obozrevatel» о ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайті «Obozrevatel», розміщеному в мережі Інтернет за електронним посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 » недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на недоторканність честі, гідності ОСОБА_1 в частині таких тверджень: (мовою оригіналу): «он не раз заявлял, что украинки не люди, а просто мясо, бесплатное и доступное. Пренебрежительно говорил о женщинах с детьми,» та ««Также муж запрещал ей общаться с подругам, она могла с ними только созваниваться. Не позволял работать, не давал денег, и чуть что – угрожал разводом»
Стягнуто з Інтернет-видання «Оbozrevatel» в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (код юридичної особи 32611564, юридична адреса: Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Антонова, буд.1 корпус Б), ОСОБА_3 , (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) в солідарному порядку 5000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Зобов`язано Інтернет-видання «Obozrevatel» в особі власника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом розміщення на сторінці офіційного інтернет - сайту «Obozrevatel» (адреса ІНФОРМАЦІЯ_6 тим способом і в тому ж форматі, якими її було розміщено, а саме шляхом розміщення на сайті Інтернет-видання «Obozrevatel» резолютивної частини судового рішення.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Інтернет-видання «Оbozrevatel» в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (код юридичної особи 32611564, юридична адреса: Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Антонова, буд.1 корпус Б), на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування понесених судових витрат 730,20грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 , (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування понесених судових витрат 730,20грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що оспорювана позивачем інформація є викладенням автором статті, інформації заснованій на інтерв`ю, а тому не може бути розцінена, як порушення особистих немайнових прав. У статті містяться лише оціночні судження. Метою інтерв`ю не було встановленні фактичних обставин щодо позивача, а лише інформування громадськості щодо життєвої історії українки, яка опинилася у складних обставинах. Позивачем не було спростовано оскаржувану інформацію та не доведено належними доказами недостовірність інформації, яка міститься у статті. Позивачем не доведено факту порушення оскаржуваною інформацією його прав та інтересів, які підлягають захисту. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Грона Д.С., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.  

Згідно відзиву наданого представником відповідачки ОСОБА_3 – адвокатом Железняк-Кранг І.В., вона підтримує доводи апеляційної скарги та просить суд їх задовольнити.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 о 09 год 07 хв на інтернет-сторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 була опублікована стаття, під заголовком: «Пряталась от мужа в кроватке: продолжение международного скандала с "похищением" ребенка украинки», наступного змісту (мовою оригіналу):
«В Запорожье гражданин Мексики через суд требует отдать ему маленькую дочь, которую якобы похитила его супруга. Как ни странно, на сторону иностранца встало городское управление юстиции Запорожской области. Украинские чиновники требуют, чтобы молодая мать, гражданка Украины отдала полуторагодовалую ОСОБА_5 -Мишель- ОСОБА_6 в чужую страну. Продолжение истории в материале OBOZREVATEL.
В Украину прилетели вместе.
В Запорожье на днях прошло очередное заседание суда, на котором решали судьбу маленькой гражданки ІНФОРМАЦІЯ_8 , 52-летний мексиканец ОСОБА_7 , уверяет суд, что якобы мать девочки ОСОБА_16 похитила ребенка и вывезла в Украину.
На самом деле, как уже писал OBOZREVATEL, супруги в Запорожье прилетели вместе еще в июне прошлого года. ОСОБА_17 тогда было всего пять месяцев. Как рассказывала нам ОСОБА_11 , у ее мамы обнаружили онкологическое заболевание, причем уже четвертой степени.
"Мы вместе прилетели, чтобы побыть с моей мамой, показать ей дочку. Приехать раньше из Мексики я не могла, потому что денег на обратный билет у меня просто не было", – вспоминает ОСОБА_11 .
Однако через несколько дней мексиканец исчез. Сказав, что уезжает по делам, он пропал на несколько месяцев. Яне даже пришлось разыскивать супруга через посольство Мексики. Однако, появившись в Запорожье в сентябре прошлого года, Карлос вновь пропадает.
Вспомнил, что дочь якобы похитили
Когда терпение Яны закончилось, в ноябре прошлого года она подала заявление на развод. С тех пор ОСОБА_14 перестал помогать семье.
"И тогда ОСОБА_14 вдруг решил, что у него ребенка похитили. Он обратился в минюст Мексики. Воспользовался Гаагской конвенцией 1980 года, по которой ОСОБА_18 обязана вернуть ребенка назад в случае похищения. Но о каком похищении тут может идти речь?! Он сам покупал билеты, и мы вместе прилетели сюда! Однако почему-то городское управление юстиции ОСОБА_9 области встало на его сторону. Сначала они меня попросили добровольно отдать дочь! А теперь требуют это через суд. Чиновники уверяют, что я похитила и незаконно удерживаю дочь! На последнем заседании я попросила дать время, чтобы мои адвокаты ознакомились с материалами дела. Но представительница управления юстиции была недовольна. ОСОБА_19 так и сказала, что я якобы затягиваю дело, а сроки прошли. Хотя прекрасно знает, что никаких сроков не существует. Я не понимаю, прочему представитель украинских властей, которая обязана защищать интересы своих граждан, встала на сторону иностранца?" – со слезами рассказывает ОСОБА_11 .
Маленькая ОСОБА_5 - ОСОБА_20 - ОСОБА_6 имеет украинское гражданство, которое ОСОБА_7 обещает в ближайшее время аннулировать. Также девочка крещена в православной церкви, а не в католической, как принято в Мексике.
Муж себя считает ревностным католиком. На самом деле, если бы это было так, он никогда бы не решился отбирать у матери грудного ребенка", – считает ОСОБА_11 .
Кроме этого, поскольку городское управление юстиции ОСОБА_9 области решило ревностно отстаивать права мексиканца в суде, оно заблокировало возможность молодой мамы добиваться алиментов от ОСОБА_10 . Фактически женщину оставили без средств к существованию.
"В моем иске я согласна, чтобы нам выплачивали алименты по украинским законам. Это четверть дохода супруга, но не менее половины прожиточного минимума в нашей стране. Но даже этой возможности у меня нет, потому что горуправление юстиции ОСОБА_9 области заблокировало мой иск в суде. Пока они не решат вопрос с передачей дочери в Мексику. Там у мужа очень серьезные связи и деньги, он найдет способ изолировать меня от дочери", - с горечью говорит ОСОБА_16 .
Пряталась от мужа в детской кроватке
Как рассказала OBOZREVATEL тетя Яны, ОСОБА_21 , когда несколько лет назад ее племянница познакомилась с Карлосом, который старше ее на 20 лет, то вся семья была им очарована, словно принц приехал за своей принцессой. "Только меня он не смог убедить. И мои сомнения подтвердились. Как только ОСОБА_11 приехала в Мексику, он тут же изменился, стал деспотичным, не позволял и слова сказать, и постоянно угрожал разводом. Я просто уверена, что он использовал ОСОБА_12 как суррогатную мать, чтобы она родила ему ребенка", – считает женщина.
Сама ОСОБА_11 также подозревает, что Карлос использовал ее как суррогатную мать. "Когда мы были в Украине, он обещал мне прекрасную жизнь. Он говорил, что я женщина его мечты, которую он искал всю жизнь. Это уже в ОСОБА_13 от его родной сестры ОСОБА_5 я узнала, что до меня у него было очень много женщин. В Запорожье у меня был свой небольшой бизнес – маникюрный салон. И оставлять любимое занятие я категорически не хотела. Я трудилась там по много часов, чтобы заработать на жизнь себе и своей старшей дочери от первого брака, и помогать своим родителям. И Карлос согласился открыть для меня салон в другой стране. Однако когда мы приехали в Мексику, я забеременела, все резко изменилось", – говорит ОСОБА_11 .
От милого, галантного, вежливого иностранца не осталось и следа. Сначала перед свадьбой будущий супруг подсунул какие-то документы на испанском языке, который невеста не понимала. "На словах он сказал что-то одно, а на самом деле оказался брачный договор", – говорит ОСОБА_11 . Также муж запрещал ей общаться с подругами, она могла с ними только созваниваться. Не позволял работать, не давал денег, и чуть что – угрожал разводом.
"Я целый год жила с ощущением, что он меня использовал только для секса и вынашивания ребенка, я жила как в плену. Я терпела его сексуальные домогательства. Мне приходилось прятаться от него в детской кроватке мой старшей дочери. Но потом и это перестало быть моим убежищем. Его не интересовали мои желания, он не раз заявлял, что украинки не люди, а просто мясо, бесплатное и доступное. Пренебрежительно говорил о женщинах с детьми, а ведь у меня есть старшая дочь от первого брака", – говорит ОСОБА_11 .
Также ОСОБА_11 говорит, что на самом деле жить в Мексике они не планировали. "Предполагалось, что рожать я буду в Америке. А жить мы будем в Европе. Но затянули со сроками переезда в другую страну и уже было поздно лететь в США на роды", – говорит украинка.
Молодая женщина предполагает, что такое отношение к ней может быть связано с травмой мужа.
"Возможно, что такое агрессивное поведение связано с его травмой головы. Об этом мне уже рассказала позже его сестра ОСОБА_5 . Но сам ОСОБА_14 о проблемах со здоровьем "забыл" предупредить перед свадьбой", – говорит ОСОБА_11 .
После того, как ОСОБА_7 попытался забрать ребенка, ОСОБА_11 напугана. "Я жила в страхе все эти месяцы. Все время боялась, что муж действительно отберет у меня дочь. ОСОБА_22 сейчас, когда на помощь пришли адвокаты, я надеюсь, что наши законы все-таки защитят нас с дочерью. Потому что никаких законов мы не нарушали", - говорит молодая мама.
Мама пять лет не видит дочь
Директор департамента правовой помощи общественной организации "Ла Страда Украина" ОСОБА_23 говорит, что в их практике было несколько случаев, когда отцы-иностранцы пытались забрать детей у украинских мам.
"В таких случаях все зависит от ситуации, в которой оказалась эта семья. Варианты могут быть разные. Если это страна, с которой Украина подписала гражданско-правовой договор о регулировании международных споров, то разбирательство идет по законам той страны, где ребенок прожил большую часть своей жизни. Также нужно разобраться, действительно ли ребенок был вывезен обманным путем или нет. Это также будет учитываться в суде. И когда суд примет решение, Минюст должен помогать исполнить решение суда", – говорит ОСОБА_23 .
По словам юриста в Украине уже были прецеденты, когда решения судов исполнялись. "В нашей организации был случай, когда ребенка вернули в США, а мама осталась тут. Также был случай, когда ребенка вернули в ОСОБА_24 . Но там родители нашли общий язык. Мама часто ездила к ребенку, а сейчас она уже живет и работает в Германии. Был еще один случай с гражданином ОСОБА_25 , который доказывал, что ребенка у него забрали обманным путем, а он должен жить во Франции. Но суд встал на сторону мамы, поэтому ребенок остался в ОСОБА_18 ", - говорит ОСОБА_23 .
Однако, к сожалению, есть и печальный случай, который касается ОСОБА_26 . "Хотя суд решил, что ребенка нужно вернуть в Украину, исполнить решение суда невозможно, поскольку у нашей страны с ОСОБА_26 не подписано соглашение. Поэтому мама уже пять лет не видит свою дочь", - отмечает ОСОБА_23 .»

Вказана стаття була розміщена на веб-сайті Інтернет-виданням « ОСОБА_27 » 03.09.2019 року. Власником та реєстратором доменного імені «obozrevatel.com» є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА».

Інформація, викладена у статті Інтернет-видання «Obozrevatel» отримана у процесі інтерв`ю з дружиною позивача – ОСОБА_28 , а також її тіткою ОСОБА_4 . Зміст даної статті частково відтворює висловлювання відповідачів від імені першої особи, частково інформація викладена від імені автора, та є інтерпретацією висвітленого отриманого в ході інтерв`ю матеріалу. Розміщена інформація, крім вербального тексту, містить фотозображення Позивача, Відповідача 2 та членів родини. Наявність зазначених зображень, розміщення яких можливо лише за згодою самої ОСОБА_29 , свідчить про наявне бажання розповсюдити певну інформацію щодо її родини невизначеному колу осіб. 

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що позов пред`явлено до належних відповідачів, не встановлення позивачем самого автора відповідного інформаційного матеріалу та незалучення його до участі у справі, не спростовує причетність Відповідачів 1,2,3 до доведення змісту статті невизначеному колу осіб. З аналізу викладеної в статті інформації вбачається, що частина оспорюваної інформації, є відтворенням висловлювань ОСОБА_29 , відтворенням висловлювань ОСОБА_4 та авторською розповіддю. Вся оспорювана інформація, поширена відповідачем ОСОБА_4 є її суб`єктивною думкою та власним переконанням, є оціночним судженням, а тому підстав для задоволення пред`явлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 не має. Інформація, поширена відповідачем ОСОБА_28 в частині - « ОСОБА_8 считает себя ревностным католиком…», -считает ОСОБА_11 . …«Там у моего мужа очень серьезные связи и деньги, он найдет способ изолировать меня от дочери», - с горечью говорит ОСОБА_16 . …. «Это уже в ОСОБА_13 от его родной сестры ОСОБА_5 я узнала, что до меня у него было очень много женщин…. Однако, когда мы приехали в ОСОБА_13 , я забеременела, все резко изменилось»,-говорит ОСОБА_11 …. .« Я целый год жила с ощущением, что он меня использовал только для секса и вынашивания ребенка, я жила как в плену. Я терпела его сексуальные домогательства. Мне приходилось прятаться от него в детской кроватке моей старшей дочери. Но потом и это перестало быть моим убежищем. Его не интересовали мои желания,. « Предполагалось, что рожать я буду в Америке. А жить мы будем в Европе. Но затянули со сроками переезда в другую страну и уже было поздно лететь в США на роды», -говорит укранка, «Возможно, что такое агрессивное поведение связано с его травмой головы. Об этом мне уже рассказала его сестра ОСОБА_5 . Но сам ОСОБА_14 о проблемах со здоровьем «забыл» предупредить перед свадьбой»,-говорит ОСОБА_11 , містить вислови: « считает», « я целый год жила с ощущением», «..предполагалось. тощо », є цілком та повністю оціночними судженнями, та є саме суб`єктивною оцінкою ОСОБА_30 власного життя, не містить стверджувальної негативної інформації стосовно позивача, отримана частина такої інформації ОСОБА_28 зі слів третьої особи – сестри позивача, а тому спростуванню не підлягає. Вислів автора статті «От милого, галантного, вежливого иностранца не осталось и следа», є критичним висловлюванням, власним поглядом на обставини, як узагальнення отриманої інформації з інтерв`ю ОСОБА_28 та не підлягає спростуванню. Однак вислів ОСОБА_28 , викладений від імені першої особи:«Он не раз заявлял, что украинки не люди, а просто мясо, бесплатное и доступное. Пренебрежительно говорил о женщинах с детьми,» - говорит ОСОБА_31 » та інформація, поширена журналістом - «Также муж запрещал ей общаться с подругам, она могла с ними только созваниваться. Не позволял работать, не давал денег, и чуть что – угрожал разводом», - зроблені у стверджувальній формі, без будь-яких суджень та припущень, містять негативну інформацію щодо позивача, яка як наслідок, принижує його гідність та честь, а тому підлягає спростуванню, оскільки, ганьбить Позивача з точки зору дотримання, загально визначених правил співжиття та принципів людської моралі. Завдана позивачу моральна шкода від приниження честі й гідності мала місце внаслідок душевних переживань, психологічного дискомфорту, усвідомлення того, що ця інформація прочитана ймовірно великою кількістю людей, однак суд визнав розмір морального відшкодування, заявлений Позивачем, необґрунтовано завищеним. Суд зазначив, що зміст і обсяг інформації, яка визначена такою, що порочить честь, викладення поширеної інформації на російській мові без перекладу, недоведеність поширення такої інформації у Мексиці, та можливого ознайомлення з викладеною інформацією близькими, знайомими, рідними, підлеглими по роботі і таке інше, дають підстави визначити розмір морального відшкодування в сумі 5000,00 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (частини перша та друга статті 34 Конституції України). Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України).

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так частина перша статті 10 Конвенції, зокрема, передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року суд зазначив про необхідність розрізняти факти та оціночні судження, оскільки наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень ні. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року в підпункті «g» пункту 46 суд зазначив, що повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (дивитись, наприклад, рішення у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року, пункт 59, Series A no. 216). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (дивитись рішення у справі «Педерсен і Баадсгаард проти Данії», пункт 77, ECHR 2004-XI; рішення у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» («Thorgeir Thorgeirson v. Iceland»), від 25 червня 1992 року, пункт 65, Series A, no. 239; і рішення у справі «Джерсільд проти Данії», пункт 35, Series A, no. 298).

Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (cf., Jersild v. Denmark, рішення від 23 вересня 1994, Series А по. 298, р. 23, п. 31; Janowski V. Poland [GC], no. 25716/94, n. 30, ECHR 1999J- Nihpn and Johnsen V. Norway [ОС], no. 23118/93, п. 43, ECHR 1999-VlII; and Fuentes Bobov. Spain, no. 39293/98, n. 43, 29 лютого 2000).

Стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають «достовірну та точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика. (Рішення у справі «Ліндон, Очаковський Лоуренс і Джулай проти Франції» (Lindon, Otchakovsky Laurens and July v. France) [ВП], заяви №№ 21279/02 136448/02, п. 67, ECHR 2007…, і «Педерсен Баадсгаард проти Данії» (Pedersen and Baadsgaard v. Denmark) [ВП], заява № 49017/99, п.78, ECHR 2004X1).

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (згідно із частиною першою статті 201 ЦК України).

Згідно з главою 22 ЦК України до особистих немайнових прав включені, зокрема, право на повагу до гідності та честі (стаття 297) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299). Гідність та честь фізичної особи, її ділова репутація є недоторканними (згідно із частиною другою статті 297 та частиною першою статті 299 ЦК України).

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. (згідно із частиною першою статті 275 ЦК України). Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (частина третя статті 297 ЦК України). Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (частина друга статті 299 ЦК України).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (абзаці перший частини четвертої статті 277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до матеріалів справи, та як встановлено у судових засіданнях в суді першої інстанції, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_28 існує сталий конфлікт пов`язаний із визначенням місця проживання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_32 . 

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 14 липня 2020 року у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2020 року по справі за позовом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради, про забезпечення повернення дитини до Мексиканських Сполучених Штатів, апеляційну скаргу ОСОБА_3 – залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2020 року у цій справі – скасовано, прийнято нову постанову, за якою: «Позов Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради, про забезпечення повернення дитини до Мексиканських Сполучених Штатів – задоволено. Визнано незаконним утримання ОСОБА_28 малолітньої доньки ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на території України. Зобов`язано ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_10 повернути дитину ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_9 до місця постійного проживання на територію Мексиканських Сполучених Штатів, за адресою: Мексиканські Сполучені Штати, штат Керетаро, місто Керетаро, район Хурікілья, вул. Серрада Педрегаль де ла Ріка, 10. У разі, якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язано ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , передати малолітню ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на території України для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Покладено витрати, пов`язані з поверненням дитини до Мексиканських Сполучених Штатів, на позивача ОСОБА_1 . Допущено негайне виконання судового рішення в частині повернення дитини до Мексиканських Сполучених Штатів.»

Спірна публікація з`явилась у мережі Інтернет 03 вересня 2019 року, тобто в той час коли зазначена цивільна справа перебувала на розгляді у районному суді і дані, які в ній містяться збігаються з позицією відповідачки ОСОБА_33 , щодо заявлених позовних вимог та з поясненнями наданими під час судового розгляду.

За характером публікація є відтворенням інформації наданої Інтернет-виданню в ході інтерв`ю ОСОБА_33 та ОСОБА_4 , при цьому суд першої інстанції у цій справі не звернув уваги та не врахував, що висловлювання, які на думку суду порушують честь та гідність позивача, не належали журналісту, а є висловлюванням ОСОБА_33 , і хоча мають стверджувальний характер, по суті є критикою позивача, яка зумовлена негативним ставленням відповідачки ОСОБА_33 до ситуації, що склалася та до позивача зокрема. При цьому українське законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. Це положення відповідає принципу свободи журналістів поширювати висловлювання, зроблені іншими (рішення від 23 вересня 1994 року у справі «Йерзільд проти Данії» (Jersild v. Denmark), п. 35, Series А, № 298 та рішення у справі «Тома проти Люксембургу» (Thoma v. Luxembourg), заява № 38432/97, п. 62, ECHR 2001-III).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" зазначено, що редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

Якщо особа, в даному випадку позивач, вважає, що оціночні судження або думки викладені в публікації принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим їм законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

За таких обставин, вимоги до відповідача Інтернет-видання «Оbozrevatel» в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» в частині спростування недостовірної інформації не підлягають задоволенню.

Положення статей 15, 16, 23, 297, 299, 1167 ЦК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року встановлюють, що кожна особа має право на повагу до його гідності та честі, які разом з діловою репутацією є недоторканними, на захист свого цивільного права у разі його порушення, та звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу, способом відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особі та є втратами немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичної особі незаконними діями інших осіб.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок вирішення питань відшкодування моральної шкоди під час розгляду справ про захист честі, гідності та ділової репутації, також передбачений положеннями п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року.

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем у справі є громадянин Мексиканських Сполучених Штатів, при цьому оскаржувана інформація викладена на інтернет-сайті російською мовою без перекладу, поширення доступної з перекладом інформації викладеної в інтернет-публікації у країні проживання позивача не доведена, також з боку позивача не надано підтверджень ознайомлення з викладеною інформацією близькими, знайомими, рідними, колегами та підлеглими за умови розуміння ними російської мови. Доказів втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних позивачу розміщенням зазначеної публікації, під час судового розгляду не надано. 

Як вказувалося вище, інформація викладена в публікації, пов`язана безпосередньо із судовим розглядом питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та повернення її батькові, позивачу у справі, що передбачувано викликало спротив та негативну реакцію з боку матері дитини - ОСОБА_33 , яка відображена за всім текстом публікації. Така позиція відповідачки, була відома позивачу, оскільки висловлювалась під час судового розгляду, а тому була прогнозована, а не спонтанна та небезпідставна, що мінімізує втрати морального характеру з боку позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, доходить висновку про недоведеність позовних вимог і в частині спричинення моральної шкоди, необхідність скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року у цій справі скасувати на постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника позивача: адвоката Грона Дениса Сергійовича до Інтернет-видання « ОСОБА_2 » в особі власника ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 29 грудня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков