ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/4974/16
адміністративне провадження № К/9901/31438/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,  
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 (суддя - Харченко Ю.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 (головуючий суддя - Запорожан Д.В., судді: Романішин В.Л., Шляхтицький О.І.) у справі №815/4974/16.

встановив:
У вересні 2016 року Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ДПІ у Київському районі м. Одеси) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому  просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) податковий борг в розмірі                 90609,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                                     ФОП ОСОБА_1 оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2016, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування своїх вимог ФОП ОСОБА_1 вказує на те, що судами попередніх інстанцій не повністю з`ясовано всі обставини, не були досліджені підстави прийняття податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДФС в Одеській області проведено фактичну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо регулювання обігу готівки, ведення касових операцій, наявності документів, що підтверджують державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.
За результатами проведеної перевірки, ГУ ДФС в Одеській області складено акт від 12.10.2015 №371/15-32-22-03/ НОМЕР_1 , в якому відображено висновки про те, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено друкування та передачу до органів ДФС обов`язкової звітності, пов`язаної із застосуванням РРО, не забезпечено встановлення режиму попереднього програмування найменування, цін на товари на РРО, не оприбуткування готівкових коштів в книгу КОРО, не забезпечено ведення обліку ТМЦ на місці здійснення розрахункових операцій згідно з додатками до акту перевірки, внаслідок чого порушено вимоги пунктів 7, 9, 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», підпункту 2.6 пункту 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637.
На підставі названого акту перевірки, ДПІ у Київському районі м. Одеси 27.10.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення №0002202203, згідно з яким нараховано штрафні санкції у загальному розмірі 90609,00 грн.     
У зв`язку з несплатою суми податкового зобов`язання, нарахованого згідно вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, ДПІ у Київському районі                       м. Одеси звернулась з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 суми податкового боргу в розмірі 90609,00 грн. 
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом  54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. 

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. 

Вирішуючи даний спір судами встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 27.10.2015 №0002202203, згідно з яким нараховано штрафні санкції в розмірі 90609,00 грн. було оскаржено в судовому порядку.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 по справі №815/6649/15, відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси від 27.10.2015 №000220223.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що постановою Верховного Суду від 22.05.2018 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2016 по справі №815/6649/15 залишено без змін.

Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України). 

ДПІ у Київському районі м. Одеси вживались заходи щодо погашення платником податкового боргу шляхом надіслання податкової вимоги від 02.07.2016 №1122-17 на суму 90609,00 грн., яка 06.07.2016 отримана відповідачем, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 25).

За правилами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт  95.2 статті 95 Податкового кодексу України). 

Згідно  з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

Доказів оскарження податкової вимоги у судовому порядку відповідачем до суду не надано.

За наведених обставин та з урахуванням того, що заходи по погашенню відповідачем податкового боргу не призвели до його погашення, доказів про сплату податкового боргу відповідачем під час вирішення справи судами попередніх інстанцій не надано, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з ФОП ОСОБА_1 спірної суми податкової заборгованості.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

Зокрема, щодо посилання відповідача ненадання належної оцінки підставам прийняття податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги слід зазначити наступне.

Так, згідно з частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податкового кодексу України, тощо. 

Обставини, на які посилається заявник касаційної скарги не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №815/4974/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова