Ухвала
Іменем  України 
 
11 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 766/4494/20
провадження № 61-15506ск20   
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,     розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2020 року та постанову Херсонськогоапеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у містіХерсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при виконанні рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 03 лютого  2016 року у справі № 666/2709/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» до ОСОБА_2 про зобов`язання до вчинення дій,
встановив:
16 березня 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікішиної І. М., в якій просив скасувати неправомірні постанови від 27 лютого 2020 року ВП № 51903307 та ВП №51903361 про заміну сторони        у виконавчому провадженні.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що 08березня 2020 року засобами поштового зв`язку скаржником отримано копії оскаржуваних постанов державного виконавця, зокрема про зобов`язання  ОСОБА_2 допустити представників Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» (далі - ПАТ «Херсонгаз») для виконання робіт з припинення газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки перед чотирикамфорною плитою та двоконтурним котлом, встановлених на кухні житлового будинку   АДРЕСА_1 , та зобов`язання   ОСОБА_2 сплатити судовий збір у сумі 243,60 грн.
У пункті першому цих же постанов зазначено про заміну боржника з  ОСОБА_2 на   ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 вважає оскаржувані постанови незаконними, оскільки стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, що відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Херсонськогоапеляційного суду від 22 вересня 2020 року, у задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2019 року, якою замінено сторону виконавчого провадження із ОСОБА_2 на нового власника домоволодіння  ОСОБА_3 , який за рішенням суду зобов`язаний допустити представників стягувача для виконання робіт з припинення газопостачання, а тому відсутні підстави вважати, що діями державного виконавця порушені права заявника.
19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду       у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року,в якій просивскасувати оскаржувані судові рішення.
Свої вимоги заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зазначає, що оскаржувані постанови державного виконавця є незаконними, оскільки стягувач пропустив установлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, проте суди попередніх інстанцій цього не врахували, розглянули справу без будь-яких документів та підтверджень з боку стягувача.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Суди встановили, що рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від   03 лютого 2016 року у справі № 666/2709/15 зобов`язано ОСОБА_2  допустити представників ПАТ «Херсонгаз» для виконання робіт з припинення газопостачання в будинку      АДРЕСА_1 , стягнуто судовий збір в сумі 243, 60 грн. Рішення суду набуло законної сили 07 квітня      2016 року.
На виконання вказаного судового рішення 06 червня 2016 року виданий виконавчий лист від 03 лютого 2016 року. 
За заявою стягувача, яка подана 09 серпня 2016 року до органу примусового виконання на підставі постанови від 11 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_2 . 
Згідно статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання 09 серпня 2016 року,  а отже обґрунтованим є висновок судів про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущено не було.
09 вересня 2016 року ОСОБА_2 подарувала всю належну їй частину 52/100 зазначеного домоволодіння ОСОБА_1 , що не заперечується скаржником.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2019 року задоволено заяву Акціонерного товариства«Херсонгаз», замінено сторону виконавчого провадження, а саме: боржника ОСОБА_2  на ОСОБА_1 :
- у виконавчому провадженні № 51903307, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 06 червня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області у цивільній справі № 666/2709/15-ц про зобов`язання допустити представників Акціонерного товариства«Херсонгаз» для виконання робіт                 з припинення газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки перед чотирикамфорною плитою та двоконтурним котлом, встановлених на кухні житлового будинку АДРЕСА_1 ;
- у виконавчому провадженні № 51903361, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 06 червня 2016 року Херсонським міським судом Херсонської області у цивільній справі № 666/2709/15-ц про стягнення судового збору у розмірі 243, 60 грн. 
27 лютого 2020 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у містіХерсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікішиною І. М. винесено постанови про заміну сторони боржника у виконавчих провадженнях № 51903361 та №51903307 з  ОСОБА_2  на   ОСОБА_3 .
Частиною першою статі 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно достатті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження,                 є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно                     і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Установивши, що ухвалою суду, яка набрала законної сили, замінено боржника        у виконавчих провадженнях№51903307 та №51903361 з  ОСОБА_2  на   ОСОБА_3 , суди дійшли правильного висновку про наявність у державного виконавця підстав для заміни боржника у цих виконавчих провадженнях та законність винесених ним постанов.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Оскільки правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права          є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження            у справі слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від            20 травня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у містіХерсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при виконанні рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 03 лютого 2016 року у справі № 666/2709/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» до ОСОБА_2 про зобов`язання до вчинення дій, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук