ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 жовтня 2020 року           справа №200/967/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
судді - доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М.., Ястребової Л.В., 
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі  № 200/967/20-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., текст рішення складено у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області) за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі-відповідач, податковий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № 0000821302 про визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922 грн. 19 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням – 42337 грн. 75 коп., за штрафними санкціями – 10584 грн. 44 коп.;
- податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № 0000811302 про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі – 4410 грн. 18 коп., в т.ч. за основним платежем – 3528 грн. 14 коп., за штрафними санкціями – 882 грн. 04 коп.;
- податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № 0000831302 про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 459851 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням – 367881 грн., за штрафними санкціями – 91970 грн.
- вимогу від 19.09.2019 року № Ф-0000711302 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 53858 грн. 17 коп (а.с. 3-5).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2020 року позовні вимоги роз`єднані  в самостійні провадження, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № 0000811302 про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі – 4410 грн. 18 коп., в т.ч. за основним платежем – 3528 грн. 14 коп., за штрафними санкціями – 882 грн. 04 коп. виділені у самостійне провадження, справі присвоєний номер 200/967/20-а (а.с. 78-79).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 85-88).
Позивач, з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що поза увагою суду залишився той факт, що вартість придбаних позивачем запчастин та палива необхідних для нормальної роботи автотранспорту, була віднесена до складу витрат за період 2017-2018 роки з відповідним документальним підтвердженням, що узгоджується із приписами п.п. 177.4.1, 177.4.4 п.177.4 ст.177 ПКУ відповідно до яких до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, фізичної особи підприємця, що знаходяться на загальній системі оподаткування, належать витрати, до складу яких включається вартість (…) запасних частин, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться зокрема витрати на ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності. Посилаючись на статтю 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» вважає, що напівпричепи, самоскиди та сідельні тягачі є різновидами транспортних засобів, а тому не можуть вважатися засобами подвійного призначення. Заборона, що встановлена в п.п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ стосується саме придбання та утримання вантажних автомобілів, а не транспортних засобів спеціалізованого призначення, оскільки для визначення чистого оподаткованого доходу підприємець не може бути позбавлений права на формування документально-підтверджених витрат по транспортним засобам, які не є вантажними автомобілями, а тому позивачем за перевіряємий період були віднесені до складу валових витрат, витрати по придбанню запчастин, паливу для напівпричепів та транспортних засобів спеціалізованого призначення (самоскидів, сідловин тягачів, цистерн), що підтверджується відповідними актами списання наявними в матеріалах справи. Вважає, що суд першої інстанції не повно та не всебічно з`ясував усі обставини справи та не навів обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог (а.с. 92-93).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд, заслухав суддю – доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Позивач – Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи – підприємця та включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (ІПН НОМЕР_1 ), місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як платник податків у Слов`янсько-Лиманському управлінні Державної податкової служби у Донецькій області (а.с. 14-15).
З 05.08.2019 року по 23.08.2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складений акт  від 02.09.2019 року № 6/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 (а.с. 16 - 63).
Під час перевірки податковим органом встановлені факти порушення ФОП ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, зокрема, підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого визначена сума податкових зобов`язань з військового збору від здійснення діяльності за період, що перевірявся, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3528 грн. 14 коп., у тому числі за 2017 рік на суму 1347 грн. 33 коп., за 2018 рік на суму 2180 грн. 81 коп.
На підставі акту перевірки ГУ ДпС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення – рішення від 20.09.2019 року № 0000811302 про збільшення податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі – 4410 грн. 18 коп., у тому числі за основним платежем – 3528 грн. 14 коп., за штрафними санкціями – 882 грн. 04 коп.
Як заначене в акті перевірки, під час перевірки правильності визначення вартості документально підтверджених витрат (на підставі банківських виписок про рух коштів, видаткових накладних, актів здачі – прийняття робіт (надання послуг), рахунків, експрес – накладних, чеків РРО, актів списання паливо – мастильних матеріалів, запасних частин), пов`язаних з господарською діяльністю, відображених у додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018 роки, встановлено завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2017 рік на суму 1807847 грн. 74 коп. та за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп.
При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 встановлено, що фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, включені витрати в загальній сумі 11853601 грн. 15 коп., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції  – 10827891 грн. 05 коп., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату – 407067 грн 91коп., інші витрати – 618642 грн. 19 коп.
Згідно наданих самозайнятою особою ОСОБА_1  первинних документів (банківських виписок, книги обліку доходів та витрат, чеків РРО, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт) було встановлено, що ФОП ОСОБА_1  до вартості придбаних товарно – матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, включених до додатка Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, віднесені витрати, понесені у 1 кварталі 2017 року, коли діяльність здійснювалась на спрощеній системі оподаткування в сумі 1718025 грн. 89 коп. та витрати на придбання запчастин на орендовані вантажні автомобілі  у сумі 89821 грн. 85 коп.
При перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 встановлено, що фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, включені витрати в загальній сумі 12501430 грн. 23 коп., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції  – 9205283 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату – 794913 грн. 98 коп., інші витрати – 2501233 грн. 25 коп.
При проведенні перевірки, згідно наданих самозайнятою особою ОСОБА_1  первинних документів (банківських виписок, книги обліку доходів та витрат, чеків РРО, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт) встановлено, що ФОП   ОСОБА_1  до вартості придбаних товарно – матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, включених до додатка Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, віднесені витрати  на придбання запчастин на орендовані вантажні автомобілі  в сумі 145387 грн. коп.
В ході проведення документальної планової перевірки встановлено, що фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 у порушення підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017,2018 роки занижений загальний оподатковуваний дохід та занижені витрати, пов`язані з господарською діяльністю, та не задекларовані загальний оподатковуваний дохід та  витрати, пов`язані з господарською діяльністю, що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу на загальну суму 235209 грн. 68 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 89821 грн. 85 коп., за 2018 рік на суму 145387 грн. 83 коп., що призвело, також, до порушення підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого визначена сума податкових зобов`язань з військового збору від здійснення діяльності за період, що перевірявся, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 3528 грн. 14 коп., у тому числі за 2017 рік на суму 1347 грн. 33 коп., за 2018 рік на суму 2180 грн. 81 коп.
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України. 
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Відповідно до п. 15.1. Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.
Приписами п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України встановлено, що на платника податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Пунктом 16-1  підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, яким встановлено, що платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до п.п. 1.2  п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а саме, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Підпенктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України встановлена ставка збору -  1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Згідно п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідно до пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно п.п. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Відповідно до пп. 168.4.7. п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.
Підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Військовий збір утримується з суми доходу, що є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 163 Податкового кодексу України, нарахованого (виплаченого, наданого) на користь платника податку протягом звітного періоду, без будь-яких вирахувань.
Відповідно до п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Згідно ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані:
а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;
в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;
г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;
ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності;
д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги;
е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;
в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;
г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;
ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
З обставин справи вбачається, що в періоді, що перевірявся, позивачем військовий збір утримувався та перераховувався до бюджету не у повному обсязі.
Водночас, згідно пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Колегія суддів зазначає, що основним видом господарської діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт.
Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності. Проте, у відповідності з пп. 177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених ст. 177 ПКУ.
Відповідно до пп.177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до основних засобів подвійного призначення належать: земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі-Закон  № 2344-ІІІ ) наведено визначення наступних понять: 
автомобіль – колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт;
автомобіль вантажний – автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;
транспортний засіб спеціалізованого призначення – транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, інвалідів, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного
засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що
забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що
виконує функції тягача.
Водночас, ст. 19 Закону  № 2344-ІІІ встановлено, що при державній реєстрації
вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення
згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою
платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон,
для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи
бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога,
автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для
пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
Відтак, до основних засобів подвійного призначення відносяться вантажні автомобілі, зокрема сідельні тягачі та напівпричепи, які призначені для перевезення вантажів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до положень розділу І «Загальні положення» Правил експлуатації колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури від 26.07.2016 року № 550 «Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів», утримання транспортного засобу – це забезпечення державної реєстрації, дотримання умов безпечності технічного та санітарного стану, проведення обов`язкового технічного обслуговування і ремонту, охорони, передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.
Судами встановлено, що при перевірці задекларованих показників у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 встановлено, що фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік до вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, включені витрати в загальній сумі 12501430 грн. 23 коп., у тому числі вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції  – 9205283 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату – 794913 грн. 98 коп., інші витрати – 2501233 грн. 25 коп. При проведенні перевірки, згідно наданих самозайнятою особою ОСОБА_1  первинних документів (банківських виписок, книги обліку доходів та витрат, чеків РРО, видаткових накладних, актів виконаних робіт (послуг), звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт) встановлено, що ФОП   ОСОБА_1  до вартості придбаних товарно – матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, включених до додатка Ф2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, віднесені витрати  на придбання запчастин на орендовані вантажні автомобілі  в сумі 145387 грн. 
Проте, відповідно до викладених норм законодавства, фізична особа – підприємець на загальній системі оподаткування не має право включати до складу витрат витрати, пов`язані з утриманням, технічним обслуговуванням та ремонтом сідловин тягачів з напівпричепом, які призначені для перевезення вантажів та інших транспортних засобів.
Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року у справі № 200/971/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 року, відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 вересня 2019 року № 0000821302 про визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922,19 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням – 42337,75 грн., за штрафними санкціями – 10584,44 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі  № 200/967/20-а за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі  № 200/967/20-а – залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 13 жовтня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України, але не менш ніж строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення короновірусної хвороби (COVID-19).

Суддя-доповідач:                                                                      І.В. Геращенко 
Судді:                                                                                          Г.М. Міронова
Л.В. Ястребова