УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 196/1222/18
провадження № 51-3421ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040600000276, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Кобеляцького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі — КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого, на підставі ст. 75 цього Кодексу, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Суть питання
Вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, призначеного попереднім вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року у виді 3 років позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, сторона захисту оскаржила його до апеляційного суду. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року вирок місцевого суду змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на докази – фототаблицю з протоколу огляду місця події від 28 травня 2018 року, постанову слідчого про залучення речового доказу мобільного телефону марки Nokia модель 6303 С6, квитанцію № 153360 про прийняття речового доказу - мобільного телефону марки Nokia модель 6303 С6. В решті вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просила скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 21 вересня 2020 року залишив касаційну скаргу захисника без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) і надав семиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
На виконання ухвали Верховного Суду захисник повторно звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
При цьому в касаційній скарзі вона ставить питання про поновлення їй строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи поважність його пропуску тим, що ухвалу Верховного Суду від 21 вересня 2020 року вона отримала лише 10 листопада 2020 року, оскільки офіс, в якому вона працює, був до цього часу зачинений на карантин, а тому вона не мала можливості отримувати кореспонденцію, яка туди надходила.
З огляду на викладене ОСОБА_4 вважає, що строк на касаційне оскарження нею був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 21 вересня 2020 року роз`яснив захиснику, що у разі, якщо вона не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скаргу буде повернуто.
Ухвалу суду касаційної інстанції було невідкладно надіслано на адресу, зазначену захисником у касаційній скарзі.
Згідно відомостей, які містяться в рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, копію ухвали Верховного Суду було отримано ОСОБА_4 особисто 30 вересня 2020 року.
Однак у наданий касаційним судом семиденний строк захисник недоліки касаційної скарги не усунула, нову касаційну скаргу до суду касаційної інстанції надіслала лише 10 листопада 2020 року.
Разом з тим, ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені захисником у клопотанні доводи про необхідність поновлення їй строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Зокрема захисник зазначає, що вона не отримувала ніякої кореспонденції від Верховного Суду до 10 листопада 2020 року, однак, як вже було зазначено, в матеріалах провадження міститься інформація про її особисте отримання вказаної ухвали Верховного Суду, саме 30 вересня 2020 року.
 
Також посилання захисника, як на обґрунтування причин поважності пропуску нею строку, на відсутність доступу до кореспонденції, що знаходилась в офісі, де вона здійснює свою професійну діяльність, який було зачинено у зв`язку із карантинними обмеженнями, є непереконливими, оскільки захисник не додала до клопотання жодних доказів цього твердження. Водночас, навіть якщо вважати ці її доводи обґрунтованими, то вона не вжила розумних заходів для того, щоб повідомити Суд про такі обставини, зокрема не надала іншу адресу або не повідомила про інший спосіб інформування щодо результатів розгляду її касаційної скарги.
До того ж, законодавство визначає досить стислий термін для вирішення питання про відкриття, відмову чи залишення касаційної скарги без руху, зокрема 5 днів з дня надходження касаційної скарги. Захисник, який є професійним адвокатом, не могла не знати про ці положення КПК України, а тому повинна була розраховувати на те, що Верховний Суд прийме одне з таких рішень протягом визначеного законом терміну, з яким вона мала можливість ознайомитись на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень», де публікуються всі рішення Верховного Суду після їх прийняття.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу захисника на те, що особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на усунення недоліків, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Отже, з урахуванням наведеного, беручи до уваги всі ці обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що вона не навела переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску нею строку на касаційне оскарження в цілому та на усунення недоліків безпосередньо, а тому заявлене захисником клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник ОСОБА_4 не усунула недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, а з її клопотання не вбачається підстав для поновлення їй такого строку.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про поновлення їй строку на касаційне оскарження вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2020року та ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року.
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                    ОСОБА_3