ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 367/8010/16
провадження № 61-32156св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощоков Є. В.,
 
учасники справи:
 
позивач - приватне акціонерне товариство «Укрпошта»,
відповідачі - Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
треті особи - Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Міністерство інфраструктури України, 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів Верланова С. М., Савченка С. І., Білоконь О. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2016 року ПАТ «Укрпошта» звернулося до суду із указаним позовом до виконавчого комітету Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Міністерство Інфраструктури України про визнання недійсним та скасування рішення органу приватизації, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно, скасування записів про право власності. 
 
В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що у 1958 році було побудовано та введено в експлуатацію будівлю відділення поштового зв`язку Ворзель загальною площею 120,4 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та будувалась за цільовим призначенням за кошти підприємства. 
 
Відповідно до договору найму службового жилого приміщення №114-12 від 23 серпня 2005 року позивач надав працівнику підприємства ОСОБА_1 частину приміщення будівлі площею 47,9 кв.м у безстрокове платне користування як службове житло.
 
У зв`язку з необхідністю оформлення права власності на приміщення, які належать державі та знаходяться на балансі Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», на підставі рішення виконавчого комітету Ворзельської селищної ради від 21 липня 2010 року ПАТ «Укрпошта» отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2010 року, в якому зазначено, що будівля відділення поштового зв`язку має загальну площу 120,4 кв.м, житлову площу 36,5 кв.м.
 
Указує, що у 2009 році ОСОБА_1 на підставі згоди Центру поштового зв`язку Київської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» і згідно рішення Ворзельської селищної ради № 60 від 20 травня 2009 року розробила проект на перепланування частини виробничих приміщень відділення поштового зв`язку під службове. У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась до директора Київської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» з проханням надати дозвіл на реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 . 
01 липня 2015 року Київська обласна дирекція Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» надіслала лист до Ворзельської селищної ради про те, що не заперечує щодо присвоєння окремої юридичної адреси квартирі, в якій проживає ОСОБА_1 . Рішенням виконавчого комітету Ворзельської селищної ради Київської області від 24 липня 2015 року № 104 присвоєно нумерацію будівлі пошти, що розташована по АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що дане рішення має неточності в частині належності вказаного приміщення, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно - будівля відділення поштового зв`язку, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 , в якій проживають відповідачі, є державною власністю в особі Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», а не Київської обласної дирекції, як філії, яка не має повноважень самостійно розпоряджатись майном підприємства.
 
Позивач указував, що 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» про надання дозволу на приватизацію житла, в якому вона проживає по АДРЕСА_1 . 09 вересня 2015 року Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» надало відповідь ОСОБА_1 по те, що у нього відсутні органи приватизації, а тому по даному питанню необхідно звернутися до органів місцевої влади, попередньо вирішивши питання про передання даної квартири у комунальну власність. Також роз`яснено, що рішення про передачу майна з балансу державного підприємства до комунальної власності приймається органом, уповноваженим управляти державним майном, яким у даному випадку є Міністерство інфраструктури України.
 
Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 23 вересня 2015 року №216/2 було передано відповідачам безоплатно у спільну часткову власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі якого відповідачам було видане свідоцтво про вправо власності № НОМЕР_1 від 01 жовтня 2015 року та здійснено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
 
Посилаючись на те, що приватизація вказаної квартири здійснена без попередньої її передачі до комунальної власності і без погодження підприємством та органом, уповноваженого управляти державним майном підприємства, позивач просив: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 вересня 2015 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Ірпінської міської ради № 92 від 01 жовтня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; зобов`язати відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради виключити з реєстру відомостей номер запису про право власності: 1156159 ОСОБА_1 та номер запису про право власності: 11561274 ОСОБА_2 шляхом скасування вказаних записів про право власності. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2017 року в задоволенні позову Київської обласної дирекції ПАТ «Укрпошта» відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що спірне житлове приміщення перебувало в складі житлового фонду Ворзельської селищної ради, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 надали встановлений законодавством перелік документів, який необхідний для прийняття радою рішення щодо передачі житла у власність, а тому оспорюване рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 серпня 2015 року прийнято з дотриманням установленої законом процедури приватизації житла.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду 
 
Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2017 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позов Київської обласної дирекції ПАТ «Укрпошта» до виконавчого комітету Ірпінської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, Міністерство Інфраструктури України про визнання недійсним та скасування рішення органу приватизації, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно, скасування записів про право власності задоволено частково: визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 вересня 2015 року «Про передачу квартир та кімнати у гуртожитку у власність громадян» в частині передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безоплатно в спільну часткову власність в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 (пункт 1.3); визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Ірпінської міської ради № 92 від 01 жовтня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Апеляційний суд встановив, що відповідно до Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 06 листопада 1995 року, здійснення органами місцевого самоврядування приватизації об`єктів, які перебували в оперативному управлінні державних підприємств, установ та організацій, можливе лише після передачі цих об`єктів у комунальну власність.
 
У зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів про передачу в комунальну власність Ворзельської селищної ради спірного житлового приміщення апеляційний суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 вересня 2015 року в частині передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безоплатно в спільну часткову власність в рівних частинах спірної квартири не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. 
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Київської обласної дирекції ПАТ «Укрпошта» про зобов`язання відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради виключити з реєстру відомостей номер запису про право власності: 1156159 ОСОБА_1 та номер запису про право власності: 11561274 ОСОБА_2 шляхом скасування вказаних записів про право власності, апеляційний суд виходив із того, що відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради є третьою особою, а не відповідачем у даній справі, а чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбачено можливість задоволення позовних вимог, пред`явлених до третьої особи. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У серпні 2017 року  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року.  
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та зупинено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року. 
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  просять скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і залишити в силі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2017 року.  
 
Указують, що ОСОБА_1 працювала в Київській обласній дирекції ПАТ «Укрпошта» на протязі 27 років, у зв`язку з відсутністю житла за договором найму від 23 серпня 2005 року отримала від позивача в користування службове житло - частину приміщення будівлі відділення поштового зв`язку в смт. Ворзель, яке відремонтувала за свої власні кошти та в подальшому отримала ордер на квартиру АДРЕСА_1 як житло державного житлового фонду. 
 
Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» надали усі необхідні документи для приватизації вказаної квартири, яка перебувала в житловому фонді місцевої ради народних депутатів Ворзельської селищної ради, а тому апеляційний суд безпідставно дійшов висновку про те, що рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №216/2 від 23 вересня 2015 року в частині передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безоплатно в спільну часткову власність в рівних частинах спірної квартири не відповідає вимогам закону.
 
Посилаються на порушення норм процесуального права, оскільки апеляційний суд, задовольняючи вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 вересня 2015 року, не застосував наслідки визнання угоди недійсною. 
 
Заперечення/відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ «Укрпошта» на касаційну скаргу відповідачів, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду в силі. Указує, що апеляційний суд дійшов вірного висновку, що приватизація спірної квартири відбулася без процедури попередньої передачі її до комунальної власності за погодженням Підприємства та органу, уповноваженого управляти майном підприємства, що є підставою для визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 вересня 2015 року. 
 
У серпні 2019 року надійшло пояснення Міністерства інфраструктури України щодо касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому указано, що апеляційний суд вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про визнання недійсним та скасування рішення органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно, яке перебуває в оперативному управлінні державного підприємства ПАТ «Укрпошта». Оскільки здійснення органами місцевого самоврядування приватизації об`єктів, які перебувають в оперативному управлінні державних підприємств, можливе лише після передачі цих об`єктів у комунальну власність.  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Апеляційний суд встановив, що у 1958 році було побудовано будівлю відділення поштового зв`язку Ворзель загальною площею 120,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
14 квітня 2003 року ПАТ «Укрпошта» на підставі рішення Ворзельської селищної ради народних депутатів від 28 січня 2003 року №193-7-ХХІV отримало державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,2079 га по АДРЕСА_1 . 
 
23 серпня 2005 року між ПАТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 , яка є працівником цього підприємства, було укладено договір найму службового житла № 114-12, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 у безстрокове платне користування жиле приміщення площею 47,9 кв.м по АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі підприємства.
 
У 2009 році ОСОБА_1 на підставі згоди Центру поштового зв`язку Київської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 07 жовтня 2009 року та відповідно до рішення Ворзельської селищної ради № 60 від 20 травня 2009 року розробила проект на перепланування частини виробничих приміщень відділення поштового зв`язку під службове житло. 
 
21 липня 2010 року ПАТ «Укрпошта» на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №129 отримало свідоцтво про право власності на будівлю відділення поштового зв`язку загальною площею 120,4 кв.м, житлова площа 36,5 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 , форма власності - державна. 
 
На підставі рішення виконавчого комітету Ворзельської селищної ради № 107 від 19 травня 2011 року ОСОБА_1 видано ордер на житлове приміщення від 02 червня 2011 року № 144 (службове) площею 25,3 кв.м по АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 .
 
Встановлено, що 01 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Укрпошта» про надання дозволу на приватизацію житла, загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м, в якому вона проживає разом зі своєю сім`єю у складі 3-х осіб за адресою: АДРЕСА_1 . Також вона просила надати дозвіл на приватизацію землі, що знаходиться під вказаним житловим приміщенням. 
 
Листом від 09 вересня 2015 року ПАТ «Укрпошта» повідомило ОСОБА_1 про те, що у ПАТ «Укрпошта» відсутні органи приватизації, тому з питань приватизації державного житлового фонду запропонував звернутися до місцевих органів влади, відповідно до пункту 9 статті 8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» та роз`яснило, що рішення про передачу майна з балансу державного підприємства до комунальної власності приймається органом, уповноваженим управляти державним майном, -  Міністерством інфраструктури України, запропонувало звернутися до Київської обласної дирекції УДППЗ «Укрпошта» як балансоутримувача зазначеного майна. 
У подальшому 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до голови виконавчого комітету Ірпінської міської ради із заявою про передачу у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 . 
 
Згідно з пунктом 1.3 рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 216/2 від 23 серпня 2015 року «По передачу квартир та кімнати у гуртожитку у власність громадян» передано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безоплатно в спільну часткову власність в рівних частинах вказану квартиру. На підставі указаного рішення ради ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Ірпінської міської ради № 92 від 01 жовтня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрували право власності на неї. 
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на 07 лютого 2020 року), підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
 
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
 
Згідно з частиною першою статті 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
 
Відповідно до частини дев`ятої статті 8 Закону, державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.
 
Встановлено, що 21 липня 2010 року ПАТ «Укрпошта на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №129 отримало свідоцтво про право власності на будівлю відділення поштового зв`язку, яке розташоване по АДРЕСА_1 , форма власності - державна. 
 
Відповідно до статуту № 176 від 09 квітня 2010 року ПАТ «Укрпошта» зазначене підприємство є державним унітарним комерційним підприємством, що засноване на державній власності.
 
У частині п`ятій статті 22 ГК України передбачено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.
 
Відповідно до частини першої, третьої статті 73 ГК України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.
 
Тобто, саме підприємствам належить право передавати державний житловий фонд до комунальної власності органів місцевої державної адміністрації та сільських, селищних, міських рад.
 
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 06 листопада 1995 року (далі - Положення), передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитки.
 
Згідно з пунктом 5 Положення передача будинків відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться комісією з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, яка утворюється Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями або виконкомом відповідної Ради.
 
До складу цієї комісії входять представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій.
 
Відповідно до пункту 8 Положення передача відомчого житлового фонду в комунальну власність провадиться разом з відповідною технічною документацією на будинок (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж та інші), а також документами, що встановлюють право на нього.
 
Таким чином, здійснення органами місцевого самоврядування приватизації об`єктів, які перебували в оперативному управлінні державних підприємств, установ та організацій, можливе лише після передачі цих об`єктів у комунальну власність.
 
Апеляційний суд вірно встановив, що спірне житлове приміщення належить до державного житлового фонду та знаходиться в оперативному віданні Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», в якому відсутні органи приватизації.  
 
Відповідно до статті 4 Статуту № 176 від 09 квітня 2010 року ПАТ «Укрпошта» рішення про передачу майна до комунальної власності приймається органом, уповноваженим управляти державним майном - Міністерством інфраструктури України. 
 
У пункті 4 статті 4 вказаного Статуту зазначено, що підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам крім випадків, передбачених чинним законодавством та за згодою Уповноваженого органу управління. 
 
Належних і допустимих доказів того, що Міністерство інфраструктури України приймало рішення про передачу спірного майна до комунальної власності територіальної громади смт. Ворзель, матеріали справи не містять, і представник Міністерства інфраструктури України заперечує наявність такого рішення. 
 
Відповідно до листа № 04-799 від 01 липня 2015 року Центр поштового зв`язку Київської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»  не заперечував проти присвоєння окремої юридичної адреси квартирі, у якій проживала їх працівник ОСОБА_1 , проте відповідно до статуту УДППЗ «Укрпошта» Київська обласна дирекція ДППЗ «Укрпошта» не є уповноваженим органом управління державним майном. 
 
Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 216/2 від 23 вересня 2015 року  відповідачам за їх заявою передано безоплатно в спільну часткову приватну власність спірну квартиру, що суперечить Положенню про Київську обласну дирекцію УДППЗ «Укрпошта», оскільки безоплатно передавати своє майно підприємство не має права. 
 
За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що Виконавчий комітет Ірпінської міської ради без дотримання встановленого законом порядку про передачу майна, яке перебуває у державному житловому фонді, до комунальної власності, передав відповідачам у приватну власність спірну квартиру, а тому обгрунтовановизнав недійсним та скасував рішення ради та свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У цій частині відповідно до статті 410 ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає залишенню без змін.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрпошта» про зобов`язання відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради виключити з реєстру відомості про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаних вимог, проте навів невідповідні мотиви з яких виходив. 
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.
 
Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, касаційний суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 23 серпня 2015 року № 216/2 «Про передачу квартир та кімнати у гуртожитку у власність громадян», свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 жовтня 2015 року № 92, є належним способом захисту порушеного права згідно з частиною другою статті 16 ЦК України.
 
Відомості про припинення права власності підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
 
Враховуючи викладене, а також відсутність спору між сторонами та особами, які уповноважені на вчинення відповідних дій, відсутні підстави для захисту права позивача шляхом скасування записів про право власності у судовому порядку, оскільки у цій справі рішення про визнання недійсним та скасування рішення органу приватизації, свідоцтва на право власності є підставою для припинення права власності на спірне нерухоме майно.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення апеляційного суду в мотивувальній частині обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання виключити з реєстру відомості про припинення права власності підлягає викладенню в редакції цієї постанови, у зв`язку з чим рішення апеляційного суду в цій частині підлягає зміні. 
 
Керуючись статтями 400, 410, 412, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про скасування записів про право власності на нерухоме майно змінити, виклавши обґрунтування мотивів відмови у задоволенні цих вимог у редакції цієї постанови. 
 
В іншій частині рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року залишити без змін. 
 
Поновити виконання рішення апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року.  
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. І. Крат
 
Судді                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                   І. О. Дундар
 
      В. І. Журавель
 
      Є. В. Краснощоков