ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2891/20                                                                             Головуючий у 1 інстанції: Соломко І.І.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Горяйнова А.М.
                                                                 Мєзєнцева Є.І.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України,  адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач – Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на корись Військової частини НОМЕР_1 шкоду, заподіяну державі в особі Військової частини НОМЕР_1 внаслідок безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів отриманих послуг на загальну суму 56 739 грн. 85 коп.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року причини пропуску звернення до суду Військової частини НОМЕР_1 , що викладені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнано неповажними та відмовлено у поновленні строку звернення до суду. Позовну заяву повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Військова частина НОМЕР_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції, при цьому, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
22 жовтня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 620/2891/20 - відмовлено.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а наведені Військовою частиною НОМЕР_1 підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли позивача можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені  КАС України строки.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Матеріали справи свідчать, що наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2017 року №859 «Про результати службового розслідування по факту завищених обсягів наданих послуг з харчування та порушень обліку продовольства у військовій частині НОМЕР_1 » та від 31 березня 2018 року №338 «Про результати проведення додаткового службового розслідування з метою встановлення причин і умов завищених обсягів наданих послуг з харчування та порушень обліку продовольства у військовій частині НОМЕР_1 » встановлено заподіяння державі в особі Військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями, зокрема ОСОБА_1 , шкоди, внаслідок безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів отриманих послуг.
Відповідно до п. 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (чинного на час, затвердження результатів службового розслідування), у разі звільнення у запас або у відставку чи  вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї  заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму  заподіяної цією особою шкоди.
Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Отже, на час винесення наказів командиром Військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2017 року №859; від 31 березня 2018 року №338, законодавством було передбачено звернення з метою стягнення шкоди саме до цивільного суду в межах строку загальної позовної давності.
Так, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Ніжинського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 , як майора запасу, про стягнення 56739 грн. 85 коп. шкоди, заподіяної внаслідок безпідставного витрачання коштів через завищення обсягів отриманих послуг за період проходження військової служби відповідачем на посаді начальника стройової частини відділення особового складу штабу в/ч НОМЕР_1 в період з 22 квітня 2016 року до 19 лютого 2017 року.
Ухвалою Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року у справі №740/1602/19 закрито провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1  про відшкодування шкоди. Повідомлено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до Ніжинського районного суду Чернігівської області з цим позовом 25.03.2019 року, тобто, вже з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5  ст. 122 КАС України, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Ніжинського районного суду Чернігівської області в межах трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України.
Згідно штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі Ніжинського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року №740/1602/19/8222/2020, ухвалу Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року позивачем отримано 07 липня 2020 року.
Таким чином, колегія суддів вважає вірними доводи апелянта про те, що, починаючи з 07 липня 2020 року виникли підстави для Військової частини НОМЕР_1 , що дають право на звернення саме до адміністративного суду.
Із даним позовом Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду 29 липня 2020 року. 
Одночасно, позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого, посилається на закриття Ніжинським районним судом Чернігівської області провадження у справі.
З огляду на вищезазначене, враховуючи закриття провадження у справі ухвалою Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2020 року та звернення Військової частини НОМЕР_1 з позовною заявою до суду першої інстанції в межах місячного строку, колегія суддів вважає вказані позивачем підстави пропуску звернення до суду поважними.
Колегія суддів враховує посилання суду першої інстанції на те, що на час встановлення позивачем факту завданої відповідачем шкоди державі, була прийнята постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у   справі № 636/93/14-ц, в якій суд дійшов висновку, що спори щодо відшкодування   завданих державі збитків під час проходження військової служби розглядаються в порядку адміністративного судочинства, однак, на переконання суду апеляційної інстанції, вищевказані обставини не можуть свідчити про необгрунтованість клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду.
Приписами частини 5  статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).
Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також, з норм міжнародного права, повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що судом першої інстанції не належним чином з`ясовано поважність причин пропуску звернення Військової частини НОМЕР_1 до суду, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена передчасно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд до суду першої інстанції.
Згідно частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст.  229, 243, 315, 320, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                              Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                  Горяйнов А.М.
                                                                                                  
                                                                                                                Мєзєнцев Є.І.

          
                                                            Повний текст постанови виготовлено 29.10.2020 року.