30.11.20
33/812/383/20

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/383/20                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП                суддя Демінська О.І.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року                                         м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря                                – Бондаренко М.Є.,
захисника особи, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності         – ОСОБА_1 ,
прокурора                                                – Брагара Д.В.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2020 року якою
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Щербатки Лебяжинського району Павлоградської області Республіки Казахстан, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

За постановою судді, ОСОБА_2 , згідно наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 239 від 10.06.2015 р., призначений на посаду начальника групи підготовки та зберігання некерованих авіаційних засобів ураження спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, звільнений із вказаної посади, відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 415 від 07.08.2018 р., в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, не подав після звільнення щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, подавши її 11.07.2019 р.
Крім того, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, не подав протягом 20 робочих днів з дня, коли він дізнався про припинення своєї діяльності на вищевказаній посаді, декларацію особи, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, подавши її 14.05.2020 р.
Вказаними діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Качан Р.Ю. просить скасувати постанову судді та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із перебігом строку притягнення його до адміністративної відповідальності.
Постановляючи оскаржуване рішення, суддя місцевого суду не прийняв до уваги письмових заперечень, наданих ним у судовому засіданні, не перевірив їх та однобоко, взявши за основу твердження оперуповноваженого, який склав протокол про адміністративне правопорушення, продублював його висновки у своїй постанові.
На думку апелянта, ОСОБА_2 не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення, адже матеріали провадження не містять будь-яких даних на підтвердження його ознайомлення із нормами Закону України «Про запобігання і протидію корупції» та іншими нормативними актами, якими встановлено обов`язок декларування певних осіб, уповноважених на виконання функцій держави. 
Відмічає, що ОСОБА_2 особисто за всю свою кар`єру декларацій не подавав, оскільки за нього це робили колеги по службі, про що він зазначав під час розгляду справи в місцевому суді.
Захисник Качан Р.Ю. наголошує на тому, що факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларацій перед та після свого звільнення із Збройних Сил України не завдало і не могло завдати ніякої шкоди встановленому в державі порядку управління та має всі ознаки малозначності правопорушення.
Окрім наведеного, звертає увагу суду на те, що протоколи № 205 та № 206, відносно ОСОБА_2 , містять різні дати виявлення адміністративних правопорушень – 09.04.2020 р., 04.05.2020 р. та 10.06.2020 р. Однак, на думку апелянта, датою виявлення правопорушень є саме 04.05.2020 р. (дата отримання УСР в Миколаївській області листа від ДСР УСР у Волинській області), що згідно зі ст. 38 КУпАП свідчить про закінчення строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності 04.11.2020 р. 

Заслухавши пояснення захисника Качана Р.Ю. на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями статті 252 КУпАП України, визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею місцевого суду зазначені вимоги закону в цілому дотримані.

Відповідно до положень пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»  № 1700-VII від 14.10.2014 р.,військові посадові особи Збройних Сил України, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Військові посадові особи Збройних Сил України, які припинили діяльність, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_2 пояснював, що подав невчасно декларації перед звільненням та після звільнення, адже після звільнення зі служби він хворів, декларації звик подавати по команді, у зв`язку із чим після звільнення декларації своєчасно не подав.

Однак, такі пояснення ОСОБА_2 спростовуються дослідженими під час судового розгляду суддею місцевого суду доказами.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 239 від 10.06.2015 р., ОСОБА_2 призначений на посаду начальника групи підготовки та зберігання некерованих авіаційних засобів ураження спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 415 від 07.08.2018 р. ОСОБА_2 звільнений із військової служби у запас за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я)
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 193 від 20.08.2018 р., майор ОСОБА_2 , звільнений у запас з правом носіння військової форми одягу, з 21.08.2018 р. вважається таким, що справи та посаду здав та вибув на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до витягу з бази даних акредитованого центру сертифікації ключів АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 виготовив сертифікат електронного цифрового підпису 14.05.2020 р., який дійсний до 14.05.2021 р.
З витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, вбачається, що декларацію перед звільненням ОСОБА_2 подав о 15.26 год. 14.05.2020 р., а декларацію після звільнення – о 12.00 год. 11.07.2020 р. Окрім цього, 22.03.2017 р. о 10.06 год. ним подавалась щорічна декларація та 22.03.2018 р. о 18.40 год. – декларація кандидата на посаду.
За інформацією управління інформаційно-аналітичних систем і захисту інформації НАЗК, яка надана на запит Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 30.01.2020 р., дата в публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя місцевого суду, перевіривши усі обставини та дослідивши матеріали справи, вірно встановив той факт, що ОСОБА_2 подано декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням) та за минулий рік (після звільнення) поза межами строку, встановленого законом для їх подання та про відсутність поважних причин несвоєчасності, а відтак, про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, із чим погоджується апеляційний суд. 

Посилання захисника на те, що замість ОСОБА_2 декларації подавали інші особи, а також на необізнаність останнього із нормами законодавства, якими встановлено обов`язок декларування певних осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що на думку захисника виключає наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими, оскільки на час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 був обізнаний про те, що він є суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а необізнаність в законодавстві, про які зазначається у скарзі, не звільняє суб`єкта правопорушення від адміністративної відповідальності, як це передбачено ст. 68 Конституції України.
Окрім того, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як це визначено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, незалежно від ознак суб`єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, де обов`язковою складовою складу даного проступку є існування об`єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З приводу доводів захисника про закінчення строків накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, апеляційний суд доходить наступного. 

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 193 від 20.08.2018 р., ОСОБА_2 , звільнений наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 415 від 07.08.2018 р., з 21.08.2018 р. є таким, що справи та посаду здав.
Вказаним наказом передбачено виплату ОСОБА_2 щомісячної грошової премії, надбавки за особливості проходження служби та надбавки до посадових окладів (тарифних ставок) за роботу з матеріальними носіями секретної інформації за період з 01.08.2018 р. до 21.08.2018 р.
Відповідно даним Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 14.05.2020 р. ОСОБА_2 подав декларацію перед звільненням, а 11.07.2020 р. – декларацію після звільнення, чим порушив ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»
09.04.2019 р. тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції направлено повідомлення про факт неподання ОСОБА_2 декларації після звільнення.
04.05.2020 р. до Управління стратегічних розслідувань у Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за належністю надійшли матеріали Національного агентства з питань запобігання корупції з приводу несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 , в діях якого вбачаються ознаки наявності складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Із системного аналізу законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, вбачається, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання суб`єктами уповноваженими на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення інформації про таке порушення. При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту такого порушення.

Враховуючи наведене, на переконання апеляційного суду, саме 04.05.2020 р. і є датою виявлення адміністративних правопорушень, і саме з цієї дати органу, який складав протокол, вже було достеменно відомо про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується даними протоколів про адміністративні правопорушення № 205, 206 від 10.06.2020 р. Тобто, на час постановлення оскаржуваного рішення, строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплив, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови із закриттям провадження у справі, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В той же час, відповідно до вимог ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 р., за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Рішенням Конституційного Суду України № 13-р/2020 від 27.10.2020 р. у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України стосовно відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
За змістом статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Отже, враховуючи наведене рішення Конституційного Суду України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 , саме з підстав скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, згідно із п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 – ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, як така, що містила вимогу про скасування судового рішення, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, –

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 – ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2020 року, якою  ОСОБА_2  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, – скасувати.
Провадження в справі відносно  ОСОБА_2  закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                 Н.В. Чебанова-Губарєва