Номер провадження: 22-ц/813/7492/20 
Номер справи місцевого суду: 523/5228/13-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2020 року                                                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
відповідач (апелянт) - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2  на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року у складі судді Аліної С.С.,
встановив:
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Свою заяву обґрунтував тим, що судом встановлено про те, що 12.06.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №CL-503/036/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 18346,84 доларів США. 26.11.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого право грошової вимоги за Кредитним договором було відступлене ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 706 016 гривень 24 копійки. 21.07.2016р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір факторингу №15, згідно умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало ТОВ «АНСУ» право вимоги за Кредитним договором. 21.07.2016р. ТОВ «АНСУ» відступило ОСОБА_1 право вимоги за Кредитним договором, згідно Договору про відступлення права вимоги №15/1.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено стягувача щодо примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості на загальну суму 706 016 гривень 24 копійки на ОСОБА_1 .
18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса з заявою про стан виконання виконавчого провадження.
З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса № 49086 від 18.11.2019р. встановлено про те, що на виконанні в Відділі перебувало виконавче провадження № 41069415 з виконання виконавчого листа № 523/5228/13, виданого 29.07.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 706016,24 грн на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Проте, 20.02.2017 року державним виконавцем на підставі ст.37 п. 4 Закону Україні «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу.
Однак, ТОВ «АНСУ» при передачі права вимоги не було передано ОСОБА_1 вищезазначений лист, таким чином, виконавчий лист було втрачено при пересилці, тому це позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржника суми коштів або зазначеної у рішенні суду. Дані обставини стали підставою звернення до суду.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.
Не погодившись з ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою ухвалу суду просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустив невідповідність висновків ухвали обставинам справи. Суду не надано належних доказів втрати виконавчого документу, а вказане обґрунтування не є належним.
15.09.2020 року  ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, яким ухвалу суду просив залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
09.11.2020 року представник ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи 17.11.2020 без їхньої участі.
ОСОБА_1 в судове засідання 17.11.2020 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи викладене, суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, відзиві, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2  на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 706 016 гривень 24 копійки. Рішення набрало законної сили. 21.07.2016р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір факторингу №15, згідно умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало ТОВ «АНСУ» право вимоги за Кредитним договором. 21.07.2016р. ТОВ «АНСУ» відступило ОСОБА_1 право вимоги за Кредитним договором, згідно Договору про відступлення права вимоги №15/1.
З листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса № 49086 від 18.11.2019р. встановлено про те, що на виконанні в Відділі перебувало виконавче провадження № 41069415 з виконання виконавчого листа № 523/5228/13-ц виданого 29.07.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 706016,24 грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг України», проте 20.02.2017 року державним виконавцем на підставі ст.37 п. 4 Закону Україні «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ОСОБА_1 .
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року заяву  ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно зі статтею 1 Закону України N1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року в цивільній справі 201/14242/17 (провадження N 61-37457св18).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Згідно з наданою Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби м. Одеси інформацією, держаним виконавцем у виконавчому провадженні щодо ОСОБА_2 на підставі п.4 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу.
Відповідно до акту приймання-передачі оригіналів документів від ТОВ «ОТП Факторинг України» до ТОВ «АНСУ» було передано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2013 року у справі № 523/5228/13-ц, однак дані про передачу виконавчого листа відсутні.
При передачі права вимоги від ТОВ «АНСУ» на підставі договору відступлення прав вимоги №15/1 не було передано ОСОБА_1 вищезазначений лист, таким чином, виконавчий лист було втрачено, тому це позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржника суми коштів значної у рішенні суду.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доказів отримання  ОСОБА_1 постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачові та оригіналу виконавчого листа немає. Отже, строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений ним з поважних причин.
Колегія суддів також ураховує, що згідно з наданою інформацією,  ОСОБА_1 цікавився станом виконавчого провадження, про що свідчить заява від 18 листопад 2019 року адресована до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса про стан виконання виконавчого провадження.Проте, у відповіді Відділу ДВС зазначено, що станом на 18.11.2019 зазначене виконавче провадження не перебуває, а виконавчий документ повернуто стягувачу.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які призвели до неправильного вирішення питання про розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 07.12.2020.

Головуючий:        
                                       
       Судді: