Ухвала 
23 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 355/1598/19
провадження № 61-13566ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                      Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада  2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баришівської селищної ради про встановлення місця проживання малолітньої дитини та виконання рішення суду шляхом передачі малолітньої дитини за місцем проживання матері,  
                                                            ВСТАНОВИВ:
Рішенням  Баришівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада  2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено місце проживання ОСОБА_3 - разом з матір`ю     ОСОБА_2 .
Виконати рішення суду шляхом передачі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від батька ОСОБА_1 до матері ОСОБА_2 .
Вирішено питання про розподіл  судових  витрат.
До Верховного Суду 14 грудня 2020 року   ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на рішення Баришівського районного суду Київської області від                 26 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від                       11 листопада  2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якійвикладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада  2020 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова