ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року	Львів	Справа № 260/2304/20 пров. № А/857/13368/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, головуючий суддя – Іванчулинець Д.В., ухвалене у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного виконавця м. Києва Дорошкевич В.Л., в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови винесені приватним виконавцем м. Київ Дорошкевич Вірою Леонідівною 27.05.2020 року у виконавчому провадженні № 62190156, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020 року; постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором від 27.05.2020 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.05.2020 року; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 27.05.2020 року; постанову про арешт майна від 27.05.2020 року; постанову про арешт коштів боржника від 27.05.2020 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено статтю 24 Закону України “Про виконавче провадження”, та всупереч законодавства не взято до уваги, що позивач проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , майна на території міста Києва не має.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано постанови винесені Приватним виконавцем м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною 27.05.2020 року у виконавчому провадженні № 62190156, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2020 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди 27.05.2020 року; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій 27.05.2020 року; постанову про арешт майна боржника 27.05.2020 року; постанову про арешт коштів боржника 27.05.2020 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Приватний виконавець м. Києва Дорошкевич В.Л. оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва, відтак відповідачем правомірно прийнято до виконання виконавчий документ. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис №8657 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінфорс” заборгованість за кредитним договором 228254-А від 23 березня 2018 року.    
ТзОВ “Фінфорс” звернулося до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення, якою просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. за № 8657 від 15.04.2020 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 13 756,28 грн. 
На підставі вказаної заяви, 27 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62190156 з примусового виконання виконавчого напису № 8657 від 15 квітня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ “Фінфорс” заборгованість в розмірі 13 756, 28 грн.
Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва у виконавчому провадженні ВП № 62190156, 27.05.2020 року прийнято наступні постанови: постанову про стягнення з боржника основної винагороди; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанову про арешт майна боржника; постанову про арешт коштів боржника, та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.06.2020 року.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач всупереч нормам чинного законодавства при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі чи дійсність місця проживання/перебування позивача
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно із статтею 24 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятись ним на всій території України.
Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області від 15.04.2020 року місце реєстрації боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .
Також у вказаному вище виконавчому написі вказано фактичне місце проживання боржника - ОСОБА_1 , яким є: АДРЕСА_3 .
З Єдиного реєстру приватних виконавців України видно, що виконавчим округом Приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є місто Київ.
Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України “Про виконавче провадження” знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відтак, оскільки фактичне місце проживання боржника, про що зазначено у виконавчому написі, знаходиться у межах виконавчого округу відповідача, то у відповідності до статті 24 Закону України “Про виконавче провадження” відповідачем правомірно прийнято до виконання вказаний виконавчий напис нотаріуса.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що приватним виконавцем, приймаючи до виконання виконавчий напис у виконавчому окрузі міста Києва,  не було порушено приписи статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №260/2304/20 – скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 27.11.2020 року.