ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/13549/20
Провадження № 33/819/485/20          Головуючий в 1 інстанції Валігурська Л.В.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

     04 грудня 2020 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2020 року, якою
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.
ВСТАНОВИВ:
Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 29.08.2020 р. близько 21:30 годині в м. Херсоні по вул. Чорноморська, 16 перебував у громадському місці, а саме: в магазині «АСОРТІ» без респіратора чи захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі – Постанова №641).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.
Так, ОСОБА_1 наголошує, що вказана Постанова КМУ прийнята із порушенням Конституції України, а відтак обмеження, які закріплені в ній порушують його громадянські права. 
Крім того, вказує, що його клопотання про необхідність звернення до Конституційного суду України із поданням про тлумачення застосування та перевірку на відповідність вказаної Постанови КМУ всім нормам та законам, залишена судом першої інстанції поза увагою.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано належним чином.
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку. 
Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.        
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
У відповідності до п.п.1 п.10 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Вина ОСОБА_1 підтверджується перевіреними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №170497 від 29.08.2020 р, відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, показами свідка ОСОБА_2 , заявою ОСОБА_3 .
Крім того, факт перебування в громадському місті без одягнутих засобів індивідуального захисту не заперечується самим ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, судом зроблено обґрунтований висновок про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Не можуть бути прийнятими до уваги доводи апелянта про те, що вказана постанова КМУ № 641 не відповідає Конституції України, оскільки відповідне рішення не ухвалювалось Конституційним судом України. 
Крім того, доводи апеляційної скарги про ігнорування його заяви про необхідність звернення до Конституційного суду України для отримання роз`яснень щодо відповідності останньої вимогам Конституції України, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки, в оскаржуваній постанові суду першої інстанції зазначено про можливість особи, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України (його окремі положення) суперечить Конституції України подати конституційну скаргу (ч. 1 ст. 56 Закону України «Про конституційний суд України» від 13.07.2017 р. №2136-VIII), роз`яснено, що конституційною скаргою є подане до Конституційного Суду письмове клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень), що застосований в остаточному судовому рішенні у справі суб`єкта права на конституційну скаргу (ч. 1 ст. 55 Закону України «Про Конституційний Суд України»).
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги можуть бути покладені в основу конституційної скарги, оскільки як суд першої інстанції, так і апеляційний суд позбавлені права вирішення питання щодо відповідності Закону України, або його окремих положень Конституції України.
Іншими вимогами та доводами апеляційна скарга не обґрунтована.
       З огляду на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав  ОСОБА_1 

винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Стягнення на  ОСОБА_1 судом накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ст.44-3 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, із врахуванням майнового стану особи, її вини, відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
       Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
       Отже, підстави для скасування постанови суду першої щодо  ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги, відсутні.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: