ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 грудня 2020 року           справа №200/7226/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.          
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Ястребової Л.В.
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,
за участю сторін по справі:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року в справі №200/7226/20-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В., повний текст рішення складено та підписано 23 вересня 2020 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправним рішення від 09 квітня 2020 року                                              № 29-01-14/2928, в частині обмеження конституційних прав та Законів України, що виразились в обмеженні права неповнолітніх дітей на пільги; зобов`язання нарахувати пільги з моменту подачі заяви, ОСОБА_2 27 липня 2009 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною 2 статті 12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним рішення від 03 квітня 2020 року, оформлене протоколом №25 в частині обмеження прав неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на пільги за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 , як членам його сім`ї; зобов`язано нарахувати пільги з моменту подачі заяви від 02 квітня 2020 року, ОСОБА_2 27 липня 2009 року та ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною 2 статті 12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не є дітьми позивача, у зв`язку з чим, не мають право на пільги по користуванню житлово-комунальними послугами.
Під час розгляду справи позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Відповідач у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення  Серії Серії НОМЕР_1 листопада 2015 року (арк. справи 5).
Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 19 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19 липня 2017 року (арк. справи 14 ). 
У дружини позивача є два неповнолітні сини:   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 7).
Разом з тим, у позивача з ОСОБА_4 є спільні неповнолітні діти: син  - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позивач, разом із дружиною ОСОБА_4 , сином дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з сином дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 01-19/150 від 02 квітня 2020 року, виданою Краматорською міською радою (комітетом мікрорайону № 3) (арк. справи 9). 
Позивачем надана копія рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2018 року про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 12-13). 
02 квітня 2020 року позивач звернувся до відділу персоніфікованого обліку і обслуговування пільгових категорій громадян про реєстрацію в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги за категорією учасника бойових дій та надання пільг за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 . 
З Витягу із протоколу № 25 від 03 квітня 2020 року вбачається, що на підставі довідки про склад сім`ї, виданої комітетом мікрорайону № 3, позивачу - ОСОБА_1 надані пільги за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, як мають  право на пільги з урахуванням пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України (арк. справи 40).
Комісією у протоколі від 03 квітня 2020 року №25 відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України вирішено не вносити інформацію про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як про членів сім`ї пільговика - позивача (арк. справи 40).
Листом відповідача від 09 квітня 2020 року  № 29-01-14/2928 повідомлено позивачеві про те, що діти: ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_2 , 2009 року народження не є його дітьми, у зв`язку з чим, не мають право на пільги по користуванню житлово-комунальними послугами (арк. справи 10).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 12 Закону України від   22.10.1993   №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII) передбачені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, серед яких 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Частиною другою цієї статті передбачено, що пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4 - 6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.
Відповідно до частини 5 статті 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за ним, за умови що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.
Аналіз зазначеної норми Бюджетного кодексу України дає підстави для висновку, що нормами законодавства передбачено надання пільг, зокрема, дружині пільговика та їхнім неповнолітнім дітям.
В той же час, слід вказати, що згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
За приписами ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відтак, виходячи зі змісту вищезазначених норм права, в даному випадку «їхні неповнолітні діти» згідно норми ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України, потрібно тлумачити як походження від матері та батька, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Водночас, за змістом ч. 1 ст. 268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
За змістом ст. 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що створення сім`ї на засадах усиновлення здійснюється на підставі рішення суду.
При цьому, на момент розгляду заяви позивача про надання пільг відповідно до ст.12 Закону №3551-XII, відповідного рішення суду про усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачем надано не було.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що діти дружини позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не відносяться до кола осіб, на яких поширюються пільги, встановлені статтею 12 Закону №3551-XII, а відтак відповідач правомірно відмовив у наданні пільг зазначеним особам.
За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.
Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») колегія суддів вважає помилковим, оскільки не розповсюджується спірні правовідносини з огляду на те, що про тлумачення положень Закону № 3551-ХІІ в зазначеному рішенні не йдеться.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду від  08 вересня 2020 року у справі №486/600/16-а.
На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення та прийняття нового рішення.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року в справі №200/7226/20-а - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року в справі №200/7226/20-а - скасувати.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 09 квітня 2020 року № 29-01-14/2928, в частині обмеження конституційних прав та Законів України, що виразились в обмеженні права неповнолітніх дітей на пільги; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради нарахувати ОСОБА_1 пільги з моменту подачі заяви, ОСОБА_2 27 липня 2009 року та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною 2 статті 12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - відмовити.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 грудня 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 10 грудня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 грудня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                             Л.В. Ястребова