ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  04/5026/803/2012 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 

за участю представників: 
АТ «Державний експортно-імпортний банк України» - адвоката Шемета О.В. (дов. від 10.09.2020),
Офісу Генерального прокурора - Міхеда О.В. (посв. № 055027),
арбітражного керуючого  Носань Н.С. (особисто),

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
на    постанову    Північного    апеляційного    господарського    суду від 24.06.2020
та рішення    Господарського    суду    Черкаської області       від    05.03.2020 
за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ - Жашківський цукровий завод» арбітражного керуючого Носань Н.С.
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Інвест-2002»
про відшкодування вартості майна у розмірі 8 110 720 грн
у справі    № 04/5026/803/2012
за заявою Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ - Жашківський цукровий завод»
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Господарського    суду    Черкаської області    перебуває справа №904/9024/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГ - Жашківський цукровий завод», справа перебуває на стадії ліквідації.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІГ - Жашківський цукровий завод» (далі - ТОВ «ВІГ-Жашківський цукровий завод», боржник) у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С., у межах справи про банкрутство подано позовну заяву від 30.11.2019 №02-30/533 з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд Інвест-2002" (далі - ТОВ "Буд Інвест-2002") на користь ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" збитки у розмірі 8110720,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю повернення ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" згідно з рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.10.2018 у справі №925/997/17 від ТОВ "Буд Інвест-2002" об`єкту нерухомого майна у складі комплексу будівель за адресою: вул.Любомської Євгенії, 7-б загальною площею 11187,2 кв.м., у кількості 20 одиниць, внаслідок їх пошкодження або знищення, що відповідно до статті 22 ЦК України  є підставою для відшкодування збитків.

Короткий зміст рішення  суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2020 відмовлено у задоволенні позовної заяви боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С. повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2020 у справі №04/5026/803/2012 залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем не доведений розмір завданих йому збитків, проведений позивачем розрахунок завданих збитків визнано невірним, без врахування факту повернення боржнику двох об`єктів та  вартості залишків інших "зруйнованих" об`єктів, та  вказано на відсутність доказів знищення майна.

При цьому, акт від 28.10.2019, складений державним виконавцем Жашківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при виконанні виконавчого листа Господарського суду Черкаської області від 05.07.2019 у справі №925/997/17 та акт від 15.11.2019 прийому-передачі, складений між ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" та ТОВ "Буд Інвест-2002", не визнано належними доказами знищення об`єкта нерухомого майна. 
Обставини встановлені судами
03.03.2011 між ТОВ "Оберіг" у особі генерального директора Дроботько О.В. та ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у особі генерального директора Гергель М.І. укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким Продавець (ТОВ "Оберіг") зобов`язався передати у власність Покупця (ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод") нерухоме майно (комплекс, що складається із нежитлових будівель і споруд (у кількості 86 одиниць), які розташовані за адресою: Черкаська область, Жашківський район, вул.Радгоспна,7, який забезпечує обслуговування та функціонування Жашківського цукрового заводу за його функціональним призначенням), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити вказане нерухоме майно; продаж вчинено за ціною 8 000 000,00 грн.

Згідно з витягом від 27.01.2011 №28801312, виданим Жашківським виробничим відділком комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", вартість комплексу, що є предметом цього Договору, становить 602509,86 грн.

Покупець набуває право власності на відчужене за даним Договором нерухоме майно з моменту державної реєстрації цього Договору в порядку, встановленому чинним законодавством України (підп.1.1. п.1, підп.2.1. п.2, підп.3.1., 3.2. п.3 договору). 

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. 03.03.2011 та зареєстровано в реєстрі під №493.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.05.2012 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод".

Постановою Господарського суду Черкаської області від 18.04.2014 ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

01.10.2014 придбане ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" майно за договором з ТОВ "Оберіг" від 03.03.2011 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, об`єкту нерухомості присвоєно реєстраційний номер №477100471209.

31.03.2015 за замовленням ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" проведено незалежну оцінку основних засобів, що належать вказаному Товариству та фактично розташовані за адресами: Черкаська область, м.Жашків, вул. Маслозаводська, комплекс №8 та Черкаська область, м. Жашків, вул. Радгоспна, виробнича будівля №7.

Відповідно до звіту складеним ТОВ "Кредитне Брокерське Агентство", ринкова вартість 1 кв.м. нерухомості банкрута за адресою: Черкаська область, Жашківський район, вул.Радгоспна (Любомської Євгенії), 7 становить 725,00 грн. 

06.10.2015 проведено аукціон (по лоту №1) з продажу вказаного вище майнового комплексу ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" (що складається з 86 об`єктів загальною площею 32568,3 кв.м.), переможцем аукціону визнано ТОВ "ЛВС-2012", з яким укладено договір купівлі-продажу майна. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А. та зареєстровано його в реєстрі під №1667. 

28.10.2015 ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Укрексімбанк", Банк) звернув до суду з позовом про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, проведеного 06.10.2015 Товарною біржою "Перша Універсальна Біржа "Україна", та договору купівлі-продажу майна від 06.10.2015, укладеного між боржником та ТОВ "ЛВС-2012".

Судами встановлено, що ТОВ "ЛВС-2012", розділило цілісний майновий комплекс ТОВ "ВІГ - Жашківський цукровий завод" та продало частки різним фізичним і юридичним особам. 

Так, 30.12.2015 між ТОВ "ЛВС-2012" та ТОВ "Промтехтранст-КР" укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким ТОВ "ЛВС-2012" продало, а ТОВ "Промтехтраст-КР" купило 934/1000 частини комплексу будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул. Радгоспна,7 (усього 58 об`єктів загальною площею 29443,3 кв.м.); продаж вчинено за 108 000,00 грн.; загальна вартість частини комплексу згідно із звітом про проведення незалежної оцінки ПП Плахотник Л.В. від 29.12.2015 становить 1 838 553,70 грн.; договір посвідчено приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. та зареєстровано в реєстрі під №3206.   

15.06.2016 згідно з рішенням виконавчого комітету Жашківської міської ради №103 нерухомому майну, яке належить ТОВ "Промтехтраст-КР" (згідно з переліком у додатку до рішення, у кількості 56 об`єктів) присвоєно поштову адресу: вул. Євгенії Любомської, 7-а, м. Жашків, Черкаська область. 

11.07.2016 між ТОВ "Промтехтраст-КР" та ТОВ "ЛВС-2012" був укладений Інвестиційний договір №1, а 04.08.2016 - Додаткову угоду до нього, згідно з якою умови останнього в частині присвоєння нерухомому майну ТОВ "Промтехтраст-КР" поштової адреси (п.1.1.2 Договору) було викладено у новій редакції, а саме змінено на адресу: Черкаська область, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії, будинок 7-а, реєстраційний номер майна: 992671871209.

26.09.2016 ухвалою Господарського суду Черкаської області (залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017) результати проведеного 06.10.2015 аукціону (по лоту №1) з продажу майнового комплексу ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" та укладений з його переможцем - ТОВ "ЛВС-2012" договір купівлі-продажу визнані недійсними.  

27.10.2016 між ТОВ "Буд Інвест-2002" та ТОВ "Промтехтраст-КР" складено протокол розподілу результатів інвестиційної діяльності, у власність Інвестора (ТОВ "Буд Інвест-2002") передано об`єкти у кількості 23 одиниць (Додаток 1 до Інвестиційного договору №01 від 11.07.2016).

27.10.2016          між ТОВ "Промтехтраст-КР" та ТОВ "Буд Інвест-2002" складено акт прийому-передачі №01 про те, що відповідно до Інвестиційного договору від 11.07.2016 №01 Забудовник (ТОВ "Промтехтраст-КР") передав, а Інвестор (ТОВ "Буд Інвест-2002") прийняв у власність будівлі та споруди комплексу, розташованого за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вул.Радгоспна,7, у кількості 23 об`єктів. 

09.11.2016 згідно з рішенням виконавчого комітету Жашківської міської ради №172 нерухомому майну, яке належить ТОВ "Промтехтраст-КР" (за переліком у додатку до рішення, у кількості 23 одиниці) присвоєно поштову адресу: вул.Євгенії Любомської, 7-б, м. Жашків, Черкаська область. 

09.11.2016 згідно з рішенням виконавчого комітету Жашківської міської ради №173 нерухомому майну, яке належить ТОВ "Промтехтраст-КР" (за переліком у додатку до рішення, у кількості 3 одиниць) присвоєно поштову адресу: вул. Євгенії Любомської, 7-в, м. Жашків, Черкаська область. 

11.11.2016 здійснено державну реєстрацію права власності ТОВ "Буд Інвест-2002" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1082872771209) на частину комплексу будівель у кількості 19 одиниць, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Любомської Євгенії, 7-б, які були придбані ТОВ "Промтехтраст-КР" у ТОВ "ЛВС-2012". Об`єкт визначено як такий, що має ознаку "Об`єкт в процесі виділу частки". 

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.11.2017 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Носань Н.С.

24.10.2018 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/997/17 задоволено позов ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" та витребувано у ТОВ "Буд Інвест-2002" на користь позивача комплекс будівель за адресою: вул. Любомської Євгенії, 7-б, загальною площею 11187,2 кв.м., у кількості 20 об`єктів. 

Постановою начальника відділу Жашківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Селецького С.М. у ВП №59769589 від 09.08.2019, відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №925/997/17, виданим Господарським судом Черкаської області 05.07.2019.

22.08.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Кумаренко Л.М. прийнято рішення №48359433 про відмову ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у державній реєстрації права власності на цілісний майновий комплекс за адресою: Черкаська область, Жашківський район, м.Жашків, вул.Любомської Євгенії, 7-б на підставі рішення Господарського суду Черкаської області від 24.10.2018 у справі №925/997/17, оскільки наведений в останньому опис будівель із складовими  частинами та надвірними спорудами не відповідає даним Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому із вказаного комплексу будівель виділено одну складову частину в окремий об`єкт нерухомого майна, який знаходиться у стані "Об`єкт в процесі виділу частки". Вказані обставини не дають можливості провести реєстраційні дії. 

28.10.2019 старшим державним виконавцем Жашківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області  Ковалем С.С. при примусовому виконанні виконавчого листа Господарського суду Черкаської області 05.07.2019 у справі №925/997/17 (ВП №59769589) складено акт про те, що комплекс будівель за адресою вул. Любомської Євгенії, 7б у м. Жашків Черкаської області загальною площею 11187,2 кв.м., до якого входять об`єкти витребування за вказаним виконавчим листом зруйновані, окрім трьох об`єктів: труба XXXII, труба ХХХІІІ та вбиральня У4.

05.11.2019 між ТОВ "Буд Інвест-2002" у особі представника Скиби І.В. та ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у особі його ліквідатора Носань Н.С. складено акт, згідно з яким ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" у особі ліквідатора Носань Н.С. передано такі об`єкти як труба XXXII, труба ХХХІІІ, а решта витребуваних об`єктів зруйновані та не можуть бути передані останньому.

На думку ліквідатора, неможливість повернення ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" згідно з рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.10.2018 у справі №925/997/17 від ТОВ "Буд Інвест-2002" об`єкту нерухомого майна у складі комплексу будівель за адресою: вул. Любомської Євгенії, 7-б загальною площею 11187,2 кв.м., у кількості 20 одиниць, які пошкоджено або знищено, є підставою для відшкодування збитків відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги 
До Верховного Суду з касаційною скаргою звернувся  AT «Укрексімбанк» (скаржник), який  просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Скаржник вважає, що  оскаржувані судові  рішення судами першої та апеляційної інстанції     прийняті з неправильним    застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки суди не досліджували наявність складу правопорушення, не надали    оцінку доводам    учасників справи    та не в повному обсязі встановили    обставини справи. 

На думку AT «Укрексімбанк», судами попередніх інстанцій сформовано правову позицію щодо моменту визнання майна знищеним на підставі вже не чинного положення частини 2 статті 349 ЦК України, що призвело до помилкового висновку, що акт державного виконавця, складений за результатами передачі майна від ТОВ «БУД ІНВЕСТ-2002» до ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод", який посвідчує знищення більшості нежитлових приміщень, що підлягали витребуванню, не являється належним доказом знищення спірного майна. При цьому вказує, що висновок Верховного Суду    щодо питання застосування    статті 349 ЦК України    після набрання законної сили Кодексу України    з процедур банкрутства    у подібних правовідносинах відсутній.

Крім того скаржник вказує, що судами не залучено до участі у розгляді справи попередніх власників майна - ТОВ "Промтехтраст-КР" та ТОВ «ЛВС-2012», незважаючи на необхідність отримання від них відповідних документів та письмових пояснень з огляду на предмет спору для встановлення обставин знищення (пошкодження) майна.

Доводи інших учасників справи
Ліквідатор ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" арбітражний керуючий Носань Н.С.  подала відзив на касаційну скаргу, в якому підтримує вимоги касаційної скарги AT «Укрексімбанк», просить рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 у справі № 04/5026/802/2012 скасувати з подальшим прийняттям Верховним Судом нового рішення, яким позовні вимоги ліквідатора банкрута  задовольнити.

Ліквідатор вважає, що  застосування судами першої апеляційної' інстанції частини  2 статті 349 ЦК України, яка виключена із статті 349 ЦК України у зв`язку із набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства, являється безпосереднім порушенням норм матеріального права та підставою для скасування прийнятих судами попередніх інстанцій рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами  1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частини 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка доводів учасників та застосування судами норм матеріального та процесуального права
Позовна вимога про відшкодування вартості знищеного (пошкодженого) майна є вимогою про відшкодування збитків, яка забезпечується законодавчими положеннями статті 22 ЦК України. 

Статтею 22 ЦК України передбачено, що, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи положення частини четвертої статті 22 ЦК України, стягнення збитків є формою відшкодування майнової шкоди.

За положенням статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 ГК України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тож за змістом наведених вище норми матеріального права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою; вини. І лише наявність зазначених елементів свідчить про існування складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди.

Однак, як вбачається з тексту оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували наявність складу правопорушення,  не надавали оцінки доводам позивач щодо факту заподіяння йому збитків, розміру зазначених збитків та встановлення причинно-наслідковий зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. 

Правова позиція судів стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ґрунтується виключно на двох підставах - позивачем не доведено розмір завданих йому збитків, оскільки проведений розрахунок є невірним,  та відсутність доказів знищення майна.

Аргументуючи позицію щодо невизначеності розміру збитків, суди вказали на те, що розмір збитків ліквідатором було обчислено виходячи з даних незалежної оцінки належних ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" основних засобів, проведеної 31.03.2015 ТОВ "Кредитне брокерське агентство", однак ліквідатором не було враховано, що не усі складові об`єкту нерухомості мають визначену площу (зокрема, прибудова, два навіси, труба XXXII, труба ХХХІІІ, вимощення ХХХХІІІ, естакада ХХХХ, огорожа, 2, вбиральня , У4). 

Крім того, судами було встановлено, що Інформаційна довідка з ДРП містить відомості про складові частини об`єктів нерухомого майна у кількості 19 одиниць та примітку, що об`єкт нерухомості перебуває в стані "Об`єкт в процесі виділу частки", в той час як судове рішення - про складові у кількості 20 одиниць (різницею є нежитлова будівля (мазутна), П3, загальною площею 68,8кв.м).

Водночас, вказуючи на ці обставини, судами не було надано оцінки доводам ліквідатора, що розрахунок вартості завданих збитків здійснювався із врахування нежитлового приміщення літ. П3 (мазутна) з огляду на факт безоплатного відчуження відповідачем за власною волею на користь ГО «Жашківське об`єднання учасників бойових дій» вказаного нежитлового приміщення вже після набрання законної сили рішенням Господарського суду Черкаської області  від 24.10.2018,  що й призвело до неможливості  його виконання в повному обсязі. Питання передачі складової частини майнового комплексу - нежитлового приміщення (мазутна), літ. П3, площею 68,8 кв.м.  в контексті правомірності передачі та дати вчинення такої дії, судами попередніх інстанцій не досліджувалось.

Також судами не були враховані положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в редакціях, чинних на  час виникнення спірних правовідносин, щодо технічної інвентаризації складових частин майнового комплексу, які не мають площ, з урахуванням наявних матеріалів справи, зокрема реєстраційної справи на об`єкт нерухомого тайна та технічного паспорту  на майновий комплекс

Суд апеляційної інстанції у своїй постанові вказує, що проведений позивачем розрахунок є невірним, про що вірно вказав суд першої інстанції. При цьому,  ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не вказали, в чому саме полягала помилка позивача, яким при встановленні вартості завданих збитків від знищення (пошкодження) майна використано спосіб, передбачений Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. Ліквідатором банкрута до суду надавалась експертна оцінка, що проведена ТОВ «Кредитне брокерське агентство», дійсність якої не заперечувалась сторонами або судом. Наявність інших документів, які б надавали можливість визначити розмір завданих збитків, судами попередніх інстанцій не досліджувалась.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ліквідатора з підстав відсутності доказів, які б вказували на знищення складових частин майнового комплексу суди попередніх інстанцій  послались на положення статті 349 ЦК України та зазначили, що до моменту внесення відомостей про знищення об`єкта нерухомого майна до державного реєстру об`єкт є таким, що юридично існує. 

Внаслідок чого, акт від 28.10.2019, складений державним виконавцем Жашківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при виконанні виконавчого листа Господарського суду Черкаської області від 05.07.2019 у справі №925/997/17, та акт від 15.11.2019 прийому-передачі, складений між ТОВ "ВІГ-Жашківський цукровий завод" та ТОВ "Буд Інвест-2002" визнано судами  неналежними доказами знищення об`єкта нерухомого майна. 

Однак, вказаний висновок судів щодо моменту визнання майна знищеним сформовано на підставі вже нечинного положення частини 2 статті 349 ЦК України, яку було виключено з  набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який введено в дію з 21.10.2019.

Статтею 349 ЦК України (в редакції, чинній як на час звернення із заявою про стягнення збитків, так і на час прийняття оскаржуваних судових рішень) передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Колегія суддів вважає, що положення статті 349 ЦК України є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування,  що дає підстави для висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з даною  статтею, є наявність встановленого факту знищення майна.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.  При цьому, перелік документів, на підставі яких можна встановити факт знищення майна, не є вичерпними. 

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 17.01.2019 у справі № 708/254/18, від 26.06.2019 у справі № 334/16303/15-ц, від 01.08.2019 у справі № 915/406/18, від 25.09.2019 у справі № 272/62/15-ц.

Отже, суди в даному конкретному випадку повинні були проаналізувати долучені до матеріалів справи документи, які підтверджують або спростовують факт знищення майна.

Водночас, посилаючись на відсутність в державному реєстрі відомостей про знищення об`єкта нерухомого майна з посиланням на положення  виключеної 2 статті 349 ЦК України, суди не врахували положення статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до частини першої якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна. При чому, наявність такого запису  станом на дату прийняття оскаржуваних судових рішень, вже не являлась обов`язковою. Відповідно до статей 346, 349 ЦК України право власності припиняється в силу закону, що пов`язане із настанням певних обставин.

Таким чином, судами попередніх інстанцій  сформовано правову позицію щодо моменту визнання майна знищеним на підставі вже нечинного положення частини 2 статті 349 ЦК України, внаслідок чого судами попередніх інстанцій не були проаналізувати долучені до матеріалів справи надані ліквідатором документи на підтвердження факт знищення майна.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що подання ліквідатором ТОВ «ВІГ - Жашківський цукровий завод» заяви про  відшкодування збитків - вартості знищеного  (пошкодженого) майна, обґрунтоване тим, що частина майнового комплексу по вул.Радгоспна, 7 (нині вул.Любомської Євгенії), м. Жашків, яка підлягає поверненню на підставі рішення суду, спочатку була відчужена ТОВ «ЛВС-2012» на користь ТОВ «Промтехтраст-КР», а останнім в подальшому була передана  ТОВ «Будінвест-2002» за інвестиційним договором № 1 від 11.07.2016.

Водночас, при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій не зважаючи на предмет спору, попередні власники майна ТОВ «Промтехтраст-КР», ТОВ «ЛВС-2012» до участі у розгляді справи не залучались для встановлення всіх обставин пошкодження об`єктів витребування, отримання відповідних документів та письмових пояснень щодо обставин знищення (пошкодження) майна.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив заявник при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

Не з`ясувавши відповідних обставин, не дослідивши пов`язані з ними докази, попередні судові інстанції допустили порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження обставин і доказів та статей 238, 282 ГПК України щодо надання вмотивованої оцінки всім аргументам учасників справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

Судова колегія вважає, що допущені процесуальні порушення, перераховані вище, є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. 

Оскільки належний розгляд судом заяви ліквідатора про відшкодування вартості  знищеного (пошкодженого) майна, яке підлягає поверненню банкруту за рішенням суду, має наслідком встановлення обставин та надання вичерпної оцінки доводам учасників справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до вимог статті 300 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про скасування оскаржуваних рішення та постанови судів попередніх інстанцій, а справу в частині розгляду заяви ТОВ «ВІГ - Жашківський цукровий завод» у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Носань Н.С. про відшкодування збитків внаслідок пошкодження (знищення) об`єкта нерухомого майна банкрута передати на новий розгляд до суду першої інстанції.   

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, надати оцінку доводам і запереченням усіх учасників справи, та вирішити спір відповідно до вимог закону. 

Щодо судових витрат

Виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду у цій справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, то в цьому випадку касаційним судом справа по суті не вирішувалась, а тому і відсутні підстави для розподілу судових витрат. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволити.

2.  Постанову Північного    апеляційного    господарського    суду від 24.06.2020 та рішення    Господарського    суду    Черкаської області  від    05.03.2020 у справі    №04/5026/803/2012 скасувати.

3. Справу № 04/5026/803/2012 в скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      Огороднік К.М.
Судді                                                                                          Жуков С.В. 
                                                                                          Пєсков В.Г.