Номер провадження: 22-ц/813/7455/20 
Номер справи місцевого суду: 522/10885/19
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/10885/19

Номер провадження: 22-ц/813/7455/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Бикової К.А.,

учасники справи: 
    - позивач -  Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
- відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», поданою представником - Бабенко Наталією Сергіївною, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Донцова Д.Ю. 14 травня 2020 року, про відстрочення виконання рішення суду,

встановив:

У квітні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 р., яким з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором, строком на один рік.
Заява про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 р. обґрунтована тим, що ОСОБА_1 втратив високооплачувану роботу. Його сукупний дохід за 2019 рік склав лише 45 000,00 грн., що є значно нижчим ніж при наданні кредиту. Квартира, в якій проживає заявник з дитиною, є їх єдиним місцем проживання. Окрім цього, відповідач зазначає, що придбав нежитлове приміщення, яке має намір продати, та за рахунок продажу погасити заборгованість перед банком (а. с. 128 - 129).
У судове засідання суду першої інстанції учасники справи не з`явились (а. с. 146).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2020 р. вищенаведену заяву ОСОБА_1 задоволено.
Відстрочено виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року на строк до 15 грудня 2020 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем задекларовано дохід за 2019 рік в розмірі - 45 000,00 грн.. 
Окрім цього судом першої інстанції встановлено, що під час розгляду справи про стягнення з відповідача заборгованості, відповідачем набуто у власність на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2020 р. нежитлове приміщення підвалу, загальною площею - 30,5 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 , за рахунок продажу якого ОСОБА_1 має намір виконати вимоги рішення щодо погашення заборгованості перед позивачем. 
Також, суд пешої інстанції врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2020 р. № 255 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 та встановлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України запроваджено карантин.
Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо наявності виключних обставини, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду. При цьому суд першої інстанції вважав можливим та достатнім відстрочити виконання рішення суду до 15.12.2020 року (а. с. 148 - 149).
Бабенко Н.С. - представник АТ «Державний ощадний банк України» в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог заяви про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 р. відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
Апелянт вказує на безпідставність вимог заяви про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року. Зазначає про незаконність відстрочення вищенаведеного рішення суду першої інстанції з огляду на обов`язковість судових рішень.
Представник АТ «Державний ощадний банк України» - Бабенко Н.С.у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу не надали. 
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо відстрочення виконання рішення, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо можливості задоволення заяви про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року,з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит №604-217 від 21 грудня 2017 року в сумі - 1 330 477 (один мільйон триста тридцять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 41 копійку, яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту – 1 175 250,00 грн.; - заборгованість за відсотками – 132 964,34 грн.; - пеня – 17 872,18 грн.; - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту – 575,00 грн.; - сума втрат від інфляції на суму процентів – 1 389,96 грн.; - 3% річних на суму простроченого кредиту – 663,88 грн.; - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів – 1 762,05 грн. та судові витрати у розмірі - 19 957 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 15 копійок.
За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.
Отже, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони у справі про встановлення або зміну способу й порядку виконання судового рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень статті 77 ЦПК України.
За приписами частини 1 статті 77 ЦПК України, частини 1 статті 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За правилами частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вищенаведені заявником обставини не є підставою для відстрочки виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року в розумінні статті 435 ЦПК України.
Отже, недоведеними є вимоги заяви про відстрочку виконання відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року.
Крім того, колегія суддів зазначає наступне.
Конституція України є основним законом України. Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про недопустимість безпідставного відстрочення виконання рішення суду і як наслідок про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність задоволення вимог вищенаведеної заяви представника Одеської державної академії будівництва і архітектури про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року.
Отже, апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відстрочки виконання рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вищенаведеної заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 435 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, 

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», подану представником - Бабенко Наталією Сергіївною, - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2020 року про відстрочення виконання рішення суду- скасувати. Постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду– відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе