ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3376/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Лазаренко М.С.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Сіал Джет Україна” до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01.07.2019 року № 0009271401 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 3 066 525,00 грн. (2 453 220,00 грн. – за податковими зобов`язаннями, 613 305,00 грн. – за штрафними санкціями), винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що не згоден з висновками, викладеними в акті перевірки   № 305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019, оскільки реальність господарських операцій позивача з ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які були надані до перевірки. На момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані, як юридичні особи та як платники податку на додану вартість. Також, позивач зазначає, що будь-яка неправомірна діяльність контрагента не впливає на результати діяльності позивача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. З огляду на що, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 0009271401 від 01 липня 2019 року.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що господарські операції позивача, про які йдеться в акті перевірки мають ознаки нереальних через   відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Відтак, відсутність факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень.
Представник скаржника у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.
Перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (ідентифікаційний код 31540042) зареєстровано як юридичну особу 30.05.2001. Основним видом діяльності підприємства є: 22.19 Виробництво інших гумових виробів.
На підставі направлення на перевірку від 22.04.2019 № 830, від 22.04.2019 № 831, від 24.04.2019 № 859, виданого Головним управлінням ДФС у Запорізькій області посадовими особами Головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно з вимогами пп .20.1.4   п. 20.1   ст.20, п. 75.1   ст. 75, п.   77.1, п. 77.4   ст. 77 Податкового кодексу України, плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.04.2019 № 1337, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2018 та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану перевірок.
В результаті перевірки відповідачем складено Акт перевірки № 305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019.
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
1. пп. 134.1.1   п. 134.1   ст. 134, п.   135.1   ст.   135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 2453220 грн., в т.ч. по періодах:
- 1 квартал 2016 року на суму 146975 грн. (зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 119151 грн.);
- півріччя 2016 року на суму 392221 грн.;
- три квартали 2016 року на суму 713925 грн.;
- рік 2016 на суму   818157 грн.;
- три квартали 2017 року   429537 грн.;
- рік 2017 року   833616 грн.;
- 1 квартал 2018 року-216064 грн.;
- півріччя 2018 року   529858 грн.;
- три квартали 2018 року   711451 грн.;
- рік 2018 року   801447 грн.
2. пп.   14.1.181   п.   14.1   ст.   14, п.   44.1   ст.   44, п.   198.1, п. 198.3, п.   198.6   ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету на суму 2700841 грн., в тому числі:
- січень 2016 року на суму 98478 грн.;
- лютий 2016 року на суму 25368 грн.;
- березень 2016 року на суму 63290 грн.;
- квітень 2016 року на суму 96554 грн.;
- травень 2016 року на суму 45174 грн.;
- червень 2016 року на суму 106937 грн.;
- липень 2016 року на суму 130294 грн.;
- серпень 2016 року на суму 115620 грн.;
- вересень 2016 року на суму 111535 грн.;
- жовтня 2016 року на суму 115813 грн.;
- липень 2017 року на суму 176776 грн.;
- серпень 2017 року на суму 132928 грн.;
- вересень 2017 року на суму 167558 грн.;
- жовтень 2017 року на суму 147564 грн.;
- листопад 2017 року на суму 156464 грн.;
- грудень 2017 року на суму 131012 грн.;
- січень 2018 року на суму 211082 грн.;
- лютий 2018 року на суму 28989 грн.;
- квітень 2018 року на суму 100680 грн.;
- травень 2018 року на суму 96746 грн.;
- червень 2018 року на суму 115257 грн.;
- липень 2018 року на суму 65926 грн.;
- серпень 2018 року на суму 121422 грн.;
- вересень 2018 року на суму 25441 грн.;
- жовтень 2018 року на суму 74608 грн.;
- грудень 2018 року на суму 39325 грн.
3. п.п.   14.1.180   ст.14, п.   51.1   ст.   51, п.176.2 Податкового кодексу України, щодо своєчасності та повноти нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподаткування до або під час такої виплати за її рахунок   Податкового кодексу України   п. 1.2, п. 3.2, п.3.3, п.3.4, п. 3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1 ДФ) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 №111/26556.
Не погодившись з висновками акту перевірки № 305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019, позивач 14.06.2019 звернувся до  ГУ ДФС у Запорізькій області із запереченнями.
25.06.2019 відповідачем надана відповідь на заперечення № 36364/10/08-01-14-01-12, якою залишені без задоволення зауваження до висновків викладених в акті.
На підставі висновків акту перевірки № 305/08-01-14/31540042 від 24.05.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0009271401 від 01.07.2019, яким ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 3066525,00 грн., з яких 2453220,00 грн. податкове зобов`язання та 613305,00 грн. штрафні санкцій.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» звернулось з даним позовом до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає   Податковий кодекс України   (далі -   ПК України).
Відповідно до пп. 14.1.36   п. 14.1   ст. 14 ПК України   господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пп. 134.1.1   п. 134.1   ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього   Кодексу.
Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із   статтею 134   цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктом 44.1   статті 44 ПК України визначено, що   для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 44.2   ст. 44 ПК України   для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Статтею 1 Закону України   «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України   «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання/продаж товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач при здійсненні своєї господарської діяльності мав господарські відносини з ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ».
Так, між ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 01П2015 від 07.05.2015.
Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино-технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.
На виконання вказаного договору сторонами підписані:
1) видаткові накладні: №44 від 26.10.2016; №43 від 19.10.2016; №42 від 12.10.2016; №41 від 05.10.2016; №40 від 28.09.2016; №39 від 21.09.2016; №38 від 14.09.2016; №37 від 07.09.2016; №36 від 31.08.2016; №35 від 25.08.2016; №34 від 17.08.2016; №33 від 10.08.2016; №32 від 03.08.2016; №31 від 27.08.2016; №30 від 21.07.2016; №29 від 13.07.2016; №28 від 06.07.2016; №27 від 30.06.2016; №26 від 29.06.2016; №25 від 22.06.2016; №24 від 16.06.2016; №23 від 09.06.2016; №22 від 08.06.2016; №21 від 02.06.2016; №20 від 26.05.2016; №19 від 18.05.2016; №18 від 11.05.2016; №17 від 05.05.2016; №16 від 27.04.2016; №15 від 20.04.2016; №14 від 13.04.2016; №13 від 06.04.2016; №12 від 30.03.2016; №11 від 23.03.2016; №10 від 16.03.2016; №9 від 09.03.2016; №8 від 02.03.2016; №7 від 24.02.2016; №6 від 17.02.2016; №5 від 10.02.2016; №4 від 04.02.2016; №3 від 27.01.2016; №2 від 20.01.2016; №1 від 12.01.2016;
2) рахунки на оплату: №44 від 26.10.2016; №43 від 19.10.2016; №42 від 12.10.2016; №41 від 05.10.2016; №40 від 28.09.2016; №39 від 21.09.2016; №38 від 14.09.2016; №37 від 07.09.2016; №36 від 31.08.2016; №35 від 25.08.2016; №34 від 17.08.2016; №33 від 10.08.2016; №32 від 03.08.2016; №31 від 27.08.2016; №30 від 21.07.2016; №29 від 13.07.2016; №28 від 06.07.2016; №27 від 30.06.2016; №26 від 29.06.2016; №25 від 22.06.2016; №24 від 16.06.2016; №23 від 09.06.2016; №22 від 08.06.2016; №21 від 02.06.2016; №20 від 26.05.2016; №19 від 18.05.2016; №18 від 11.05.2016; №17 від 05.05.2016; №16 від 27.04.2016; №15 від 20.04.2016; №14 від 13.04.2016; №13 від 06.04.2016; №12 від 30.03.2016; №11 від 23.03.2016; №10 від 16.03.2016; №9 від 09.03.2016; №8 від 02.03.2016; №7 від 24.02.2016; №6 від 17.02.2016; №5 від 10.02.2016; №4 від 04.02.2016; №3 від 27.01.2016; №2 від 20.01.2016; №1 від 12.01.2016;
В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН44 від 26.10.2016; №ТТН43 від 19.10.2016; №ТТН42 від 12.10.2016; №ТТН41 від 05.10.2016; №ТТН40 від 28.09.2016; №ТТН39 від 21.09.2016; №ТТН38 від 14.09.2016; №ТТН 37 від 07.09.2016; №ТТН 36 від 31.08.2016; №ТТН 35 від 25.08.2016; №ТТН 34 від 17.08.2016; №ТТН 33 від 10.08.2016; №ТТН 32 від 03.08.2016; №ТТН 31 від 27.08.2016; №ТТН 30 від 21.07.2016; №ТТН 29 від 13.07.2016; №ТТН 28 від 06.07.2016; №ТТН 27 від 30.06.2016; №ТТН 26 від 29.06.2016; №ТТН 25 від 22.06.2016; №ТТН 24 від 16.06.2016; №ТТН 23 від 09.06.2016; №ТТН 22 від 08.06.2016; №ТТН 21 від 02.06.2016; №ТТН 20 від 26.05.2016; №ТТН 19 від 18.05.2016; №ТТН 18 від 11.05.2016; №ТТН 17 від 05.05.2016; №ТТН 16 від 27.04.2016; №ТТН 15 від 20.04.2016; №ТТН 14 від 13.04.2016; №ТТН 13 від 06.04.2016; №ТТН 12 від 30.03.2016; №ТТН 11 від 23.03.2016; №ТТН 10 від 16.03.2016; №ТТН 9 від 09.03.2016; №ТТН 8 від 02.03.2016; №ТТН 7 від 24.02.2016; №ТТН 6 від 17.02.2016; №ТТН 5 від 10.02.2016; №ТТН 4 від 04.02.2016; №ТТН 3 від 27.01.2016; №ТТН 2 від 20.01.2016; №ТТН 1 від 12.01.2016.
Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 12.01.2016 по 31.12.2016.
Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи.
Крім того, між ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 0304/2018/01П від 03.04.2018.
Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино-технічні вироби, відповідно заявки поданої покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.
На виконання вказаного договору сторонами підписані:
1) видаткові накладні: №23 від 17.10.2018, №22 від 05.10.2018, №21 від 01.10.2018, №20 від 13.09.2018, №19 від 27.09.2018, №18 від 17.08.2018, №17 від 13.07.2018, №16 від 11.07.2018, №15 від 09.07.2018, №14 від 06.07.2018, №13 від 25.06.2018, №12 від 19.06.2018, №11 від 08.06.2018, №10 від 01.06.2018, №9 від 17.05.2018, №8 від 11.05.2018, №7 від 08.05.2018, №6 від 07.05.2018, №5 від 05.05.2018, №4 від 24.04.2018, №3 від 17.04.2018, №2 від 04.04.2018, №1 від 04.04.2018;
2) рахунки на оплату: №17 від 16.10.2018, №16 від 28.09.2018, №15 від 25.09.2018, №14 від 13.09.2018, №13 від 27.08.2018, №12 від 17.08.2018, №11 від 13.07.2018, №10 від 11.07.2018, №9 від 05.07.2018, №8 від 25.06.2018, №7 від 18.06.2018, №6 від 08.06.2018, №5 від 17.05.2018, №3 від 24.04.2018, №2 від 16.04.2018, №1 від 03.04.2018.
В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН03/10 від 17.10.2018, №ТТН02/10 від 05.10.2018, №ТТН01/10 від 01.10.2018, №ТТН01/19 від 13.09.2018, №ТТН02/8 від 27.08.2018; №ТТН01/8 від 17.08.2018, №ТТН04/7 від 13.07.2018, №ТТН03/7 від 11.07.2018, №ТТН02/7 від 09.07.2018, №ТТН01/7 від 06.07.2018, №ТТН04/6 від 25.06.2018, №ТТН 03/6 від 19.06.2018, №ТТН02/6 від 08.06.2018, №ТТН01/6 від 01.06.2018, №ТТН05/5 від 17.05.2018, №ТТН04/5 від 11.05.2018, №ТТН03/5 від 08.05.2018, №ТТН02/5 від 07.05.2018, №ТТН01/5 від 05.05.2018, №ТТН03/4 від 24.04.2018, №ТТН02/4 від 17.04.2018, №ТТН01/4 від 04.04.2018.
Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 01.03.2018 по 31.12.2018.
Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано: аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи.
Між ТОВ «ПРОМ-ГТВ» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 1/11-2017 від 01.11.2017.
Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино-технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.
На виконання вказаного договору сторонами підписані:
1) видаткові накладні: №8 від 05.02.2018, №7 від 31.01.2018, №6 від 26.01.2018, №5 від 23.01.2018, №4 від 18.01.2018, №3 від 12.01.2018, №2 від 11.01.2018, №1 від 05.01.2018, №4 від 13.12.2017, №3 від 08.12.2017, №2 від 05.12.2017, №1 від 27.11.2017;
2) рахунки на оплату: №7 від 31.01.2018, №6 від 26.01.2018, №5 від 23.01.2018, №4 від 18.01.2018, №3 від 12.01.2018, №2 від 11.01.2018, №1 від 05.01.2018, №3 від 13.12.2017, №2 від 05.12.2017, №1 від 27.11.2017.
В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН1-02 від 05.02.2018, №ТТН7-01 від 31.01.2018, №ТТН6-01 від 26.01.2018, №ТТН5-01 від 23.01.2018, №ТТН4-01 від 18.01.2018, №ТТН3-01 від 12.01.2018, №ТТН2-01 від 11.01.2018, №ТТН1-01 від 05.01.2018, №ТТН3-12 від 13.12.2017, №ТТН2-12 від 29.11.2017, №ТТН1-12 від 05.12.2017, №ТТН1-11 від 27.11.2017.
Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 01.11.2017 по 30.04.2018.
Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи.
Крім того, між ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД» (далі-постачальник) та ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА» (далі-покупець) укладено договір поставки № 1П/17 від 17.07.2017.
Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати), а покупець прийняти і оплатити резино-технічні вироби, відповідно заявки поданий покупцем. Номенклатура та вартість поставлених товарів вказується у рахунку-фактурі, які постачальник надає покупцю.
На виконання вказаного договору сторонами підписані:
1) додаткова угода №1 до договору поставки № 1П/17 від 17.07.2017, якою внесені зміни до розділу 10 договору в частині реквізитів постачальника.
2) видаткові накладні: №1 від 17.07.2017, №2 від 19.07.2017, №3 від 26.07.2017, №4 від 28.07.2017, №5 від 02.08.2017, №6 від 09.08.2017, №7 від 17.08.2017, №8 від 30.08.2017, №9 від 06.09.2017, №10 від 13.09.2017, №11 від 20.09.2017, №12 від 27.09.2017, №13 від 29.09.2017, №14 від 02.10.2017, №15 від 11.10.2017, №16 від 18.10.2017, №17 від 25.10.2017, №18 від 08.11.2017, №19 від 15.11.2017, №20 від 22.11.2017, №21 від 29.11.2017, №22 від 27.12.2017.
3) рахунки на оплату: №1 від 17.07.2017, №2 від 19.07.2017, №3 від 26.07.2017, від 28.07.2017, №5 від 02.08.2017, №6 від 09.08.2017, №7 від 17.08.2017, №8 від 30.08.2017, №9 від 06.09.2017, №10 від 13.09.2017, №11 від 20.09.2017, №12 від 26.09.2017, №13 від 28.09.2017, №14 від 11.10.2017, №15 від 18.10.2017, №16 від 25.10.2017, №17 від 08.11.2017,, №18 від 15.11.2017, №19 від 22.11.2017, №20 від 29.11.2017, №21 від 27.12.2017.
В якості доказів перевезення товару в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: №ТТН1-01 від 17.07.2017, №ТТН02 від 19.07.2017, №ТТН03 від 26.07.2017, №ТТН04 від 28.07.2017, №ТТН05 від 02.08.2017, №ТТН06 від 09.08.2017, №ТТН07 від 17.08.2017, №ТТН08 від 30.08.2017, №ТТН09 від 06.09.2017, №ТТН10 від 13.09.2017, №ТТН11 від 20.09.2017, №ТТН12 від 27.09.2017, №ТТН13 від 29.09.2017, №ТТН14 від 02.10.2017, №ТТН15 від 11.10.2017, №ТТН16 від 18.10.2017, №ТТН17 від 25.10.2017, №ТТН18 від 08.11.2017, №ТТН19 від 15.11.2017, №ТТН20 від 22.11.2017, №ТТН21 від 29.11.2017, №ТТН22 від 27.12.2017.
Позивачем на підтвердження оплати товару надано реєстр документів з 03.08.2017 по 26.03.2018.
Також позивачем в якості доказів реальності постачання товару надано аналіз руху товарно-матеріальних цінностей, податкові накладні, які знаходяться в матеріалах справи.
В якості доказів часткового використання для власного виробництва, а також часткового реалізованого по ланцюгу постачання іншим контрагентам придбаного товару у ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ», надано видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортні накладні.
Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп. 14.1.231   п. 14.1   ст. 14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Контролюючим органом не надано до суду доказів на підтвердження визнання в судовому порядку договорів між позивачем та контрагентами ТОВ «ІМПОТЕХСЕРВІС», ТОВ «ГІДРО-ТРЕЙД», ТОВ «ПРОМ-ГТВ», ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» недійсними.
Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаними контрагентами у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та вищезгаданими контрагентами позивача.
Щодо доводів контролюючого органу відносно неможливості встановити рух ідентифікованого товару по ланцюгу постачання, тобто, неможливо встановити походження товару, який в подальшому був реалізований позивачу, то з цього приводу слід зазначити, що відсутність необхідних документів у податкового органу не свідчить про порушення позивачем податкового законодавства та не відноситься до суттєвих обставин фінансово-господарської діяльності ТОВ «ВКП «СІАЛ ДЖЕТ УКРАЇНА», вказані обставини не впливають на формування сум податкових зобов`язань.
Також, слід зауважити, що позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента. Так, саме позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема, і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності.
Крім того, є безпідставними та необґрунтованими і твердження представника відповідача стосовно того, що контрагенти позивача не мали трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів транспортування та іншого майна, а      тому відсутні умови для здійснення задокументованих позивачем господарських операцій, з огляду на те,      що позивач не може нести відповідальності за недотримання вимог податкового законодавства контрагентами позивача, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальних характер згідно   ст. 61 Конституції України.
Отже, податкове законодавство України не ставить платника податку в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. 
Так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 18.12.2018 року по справі № 816/1118/17, від 15.01.2019  по справі № 809/2918/13-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5   ст. 242 КАС України.
Відносно доводів податкового органу про те, що ТОВ   «ГІДРО-ТРЕЙД» та ТОВ «РТИ ПРОМТОРГ» є фігурантами кримінальних проваджень, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наявність зареєстрованих кримінальних проваджень не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, тому як відповідно до ч. 6   ст. 78 КАС України   вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як свідчать встановлені обставини справи, вироки відносно наведених контрагентів відсутні, а зворотного відповідачем не доведено, що зумовлює безпідставність наведених доводів.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5   ст. 242 КАС України.
Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних, як джерела інформації, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5   ст. 242 КАС України.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров