ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м      У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/522/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу	 Головного управління ДПС у Запорізькій області 	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 27.07.2020р. у справі №280/522/20	
за  позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої компанії «МІЛЯ»	
до: про:	Головного управління ДПС у Запорізькій області визнання протиправним та скасування податкового  повідомлення-рішення 	

ВСТАНОВИВ:

16.01.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича компанія «МІЛЯ» ( далі – ТОВ ТВК «МІЛЯ») за допомогою засобів поштового зв`язку  звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, судом першої інстанції позов зареєстровано 21.02.2020р.. / а.с. 52 том 1/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.02.2020р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №280/522/20 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 98 том 1/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові,  на те, що у період з 06.06.2019р. по 12.06.2019р. посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні показників декларації з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД АВТОТРАНСПОРТНИХ ЗАПЧАСТИН» (далі ТОВ «МЗАТЗ»), за результатами проведеної перевірки відповідачем складений акт № 372/08-01-14-07/42635859 від 20.06.2019р., у якому податковим органом зроблено висновок  про  порушення  позивачем вимог податкового законодавства,  оскільки на його думку позивачем не надано до перевірки документи щодо підтвердження відповідності та якості продукції, а саме: декларації про відповідність, сертифікати відповідності, паспорти якості, які посвідчують відповідність придбаного товару вимогам відповідних стандартів або технічних умов, і тому на думку відповідача неможливо дослідити походження товару (автотракторних запасних частин), зазначеного у первинних документах, виписаних контрагентом-постачальником ТОВ «МЗАТЗ» на адресу  ТОВ  ТВК  «МІЛЯ», і з урахуванням цих обставин , а також з причин відсутності у цього контрагента необхідних умов для здійснення господарської діяльності (відсутність відповідної кількості працюючих, відсутність основних фондів, виробничих та складських активів, транспортних засобів) та відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту товару,   який   реалізовано   ТОВ   ТВК  «МІЛЯ» зроблено висновок про порушення   пп.  14.1.36,  пп.  14.1.181,  пп.  14.1.231  п.  14.1  ст.  14, п.  44.1  ст.  44, п.  198.1, п.  198.2, п.  198.3, п.  198.6  ст.  198, п.  201.1, п.  201.4, п.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення суми податку на додану вартість (далі – ПДВ)  у сумі 324274,00 грн. за січень 2019р. та за результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0013661407 від 22.08.2019р., яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за січень 2019р. на 324274,00 грн. Позивач вважає висновки податкового органу за результатами перевірки необґрунтованими оскільки в ході перевірки перевіряючим були надані всі первинні бухгалтерські та податкові документи, договори та пояснення щодо взаємовідносин із ТОВ «МЗАТЗ», які свідчать про виконання сторонами своїх зобов`язань, а саме постачання контрагентом товару та оплата позивачем його вартості, при цьому позивач також зазначив, що отриманий товар -  автотракторні запчастини використовуються в власній господарській, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №0013661407 від 22.08.2019р.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2020р. у справі № 280/522/20 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області №0013661407 від 22.08.2019р. / а.с.87-92 том 2/.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу /а.с. 96-101 том 2/, у якій посилаючись на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у цій справі з порушенням  норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 27.07.2020р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.
Матеріали адміністративної справи №280/522/20, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 13.08.2020р. / а.с. 95 том 2/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2020р. у справі №280/522/19 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області   на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2020р.   у справі №280/522/20 залишено без руху та надано заявнику апеляційної скарги строк  для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги. /а.с. 111 том 2/.
Відповідачем зазначені у ухвалі суду апеляційної інстанції недоліки були усунуті /а.с 113-116 том 2 /,  а також відповідач звернувся до суду з клопотанням про здійснення у справі процесуального правонаступництва.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 р. у справі №280/522/20 здійснено у справі процесуальне правонаступництво та замінено відповідача - Головне управління ДФС у Запорізькій   області, правонаступником – Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2020 у справі №280/522/20 /а.с.128 том 2/, та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 15-00 годин 13.10.2020р. / а.с. 129 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 130,131,134,135 том 2/.
У судовому засіданні представник відповідача, підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 27.07.2020р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність, представник позивача, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 27.07.2020р. у даній справі залишити без змін. 
Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
ТОВ ТВК «МІЛЯ», позивач у цій адміністративній справі, зареєстрований як юридична особа 19.11.2018р., ідентифікаційний код 42635859, підприємство є платником податків, у тому числі ПДВ, та перебуває на податковому обліку за основним місцем обліку /а.с. 7,8 том 1/.
Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 06.06.2019р. по 12.06.2019р. посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ТВК «МІЛЯ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні показників декларації з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «МЗАТЗ» у період січень 2019 року на суму 324274,00 грн. за результатами якої складено акт № 372/08-01-14-07/42635859 від 20.06.2019р.. (далі – акт перевірки).
З наданої суду та долученої до матеріалів цієї адміністративної справи копії вищезазначеного акту перевірки /а.с. 42-48  том 1/ вбачається, що у ході проведеної перевірки посадовими особами податкового органу, відповідача у справі,  зроблено висновок про порушення підприємством вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «МЗАТЗ» у період січень 2019 року, а саме вимог:
-          п.  44.1  ст.  44, пп.  14.1.36, пп.  14.1.181, пп.  14.1.231  п.  14.1  ст.  14, п.  198.1, п.  198.2, п.  198.3, п.  198.6  ст.  198, п.  201.4, п.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення залишку від`ємного значення у сумі 324274,00 грн. у січені 2019 року.
У подальшому, а саме 22.08.2019р. за результатами перевірки на підставі вищезазначеного акту перевірки,  відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення  № 0013661407, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією №9025583214 за січень 2019 р. на суму 324274,00 грн. /а.с. 40 том 1/, і саме це рішення відповідача, який є органом державної виконавчої влади та у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, є предметом оскарження у цій адміністративній справі.
Як вбачається з наданої суду копії акту перевірки /а.с. 42-48  том 1/ висновок про порушення позивачем у справі вищенаведених норм чинного податкового законодавства при здійсненні позивачем у справі фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами  ТОВ «МЗАТЗ» у період  січень 2019р. зроблено відповідачем з огляду на нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «МЗАТЗ» через відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності та відсутність в ланцюгу формування податкового кредиту товару, який реалізовано ТОВ «ТВК «МІЛЯ».
Щодо господарських взаємовідносин позивача у справі з вищезазначеним контрагентом, які стали підставою для формування позивачем показників податкової звітності у відповідному звітному періоді, за який відповідачем у справі проведено перевірку та складено акт перевірки, на підставі якого прийнято спірне податкове-повідомлення рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, наступне.
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що ТОВ «ТВК «МІЛЯ» (покупець) та ТОВ «МЗАТЗ» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №2 від 10.01.2019р., за умовами якого продавець виготовляє продукцію і зобов`язується поставити покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити його вартість, при цьому під час розгляду цієї справи встановлено, що сторонами за цим договором свої зобов`язання виконано, так продавцем протягом січня 2019 року поставлено на адресу покупця товар, що підтверджується накладними від 14.01.2019 №7 на суму 107 500,55 грн., від 14.01.2019 №8 на суму 9 166,08 грн., від 14.01.2019 №10 на суму 144 497,76 грн., від 16.01.2019 №14 на суму 404 090,78 грн., від 16.01.2019 №13 на суму 1 248 244,02 грн., від 16.01.2019 №15 на суму 22 083,83 грн., від 31.01.2019 №37 на суму 10 062,96 грн., на підтвердження факту транспортування товару надано товарно-транспортні накладні від 14.01.2019 №АТ-7, від 14.01.2019 №АТ-8, від 14.01.2019 №АТ-10, від 16.01.2019 №АТ-13, від 16.01.2019 №АТ-14, від 16.01.2019 №АТ-15, від 31.01.2019 №АТ-37, згідно з якими перевезення товару здійснювало ТОВ «ТВК «МІЛЯ» власним автотранспортом, а отриманий від цього продавця товар використано у власній господарській діяльності при цьому  позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу – відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи, усі первинні документи за цим договором, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, та які, у свою чергу, також свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань за цими договорами і використання отриманих позивачем товарів від цього контрагента у власній господарський діяльності, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи. /а.с. 9-32, 59-88 том 1, а.с. 12-76 том 2/
Щодо посилань відповідача щодо не надання документів щодо підтвердження відповідності та якості продукції: декларації про відповідність, сертифікати відповідності, паспорти якості, тощо, які посвідчують відповідність придбаного товару вимогам відповідних стандартів або технічних умов як на підставу для винесення оспорюваного рішення, то такі посилання не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що вказані документи ніяким чином не підтверджують рух товарів, вартість, сплату в їх ціні податку на додану вартість, і висновки про нереальність господарської операції не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності сертифікатів відповідності або паспортів якості на отримані товари.
Згідно баз даних ЄРПН встановлено, що за фактом поставки товару на адресу позивача, були складені податкові накладні № 10 від 14.01.2019 р. на суму ПДВ 41999,72грн., №11 від 14.01.2019р. на суму ПДВ 1527,68 грн., №14 від 16.01.2019р. на суму ПДВ 275389,13грн., №15 від 16.01.2019р. на суму ПДВ 3 680,64грн., №33 від 31.01.2019р. на суму ПДВ 1677,16 грн., які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать квитанції від 23.01.2019р. і від 06.02.2019р., і під час розгляду справи встановлено, що сторони провели розрахунок за поставлений товар, тому факт виконання сторонами зобов`язань за вищезазначеним договором.
При цьому колегія суддів вважає, що висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації відносно контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи, а отже контролюючий орган не навів достатніх обставин, які б вказували на безтоварність господарських операцій.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018р. у справі № 802/1155/17-а відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.
Також необхідно зазначити, що висновок податкового органу стосовно  відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), аналогічний висновок зроблено  Верховним Судом у постановах від 30.01.2018р. у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018р.  у справі №826/7704/16.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що під час розгляду справи факт поставки товару вищевказаним контрагентом на адресу позивача підтверджений належними доказами, які  є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», а тому є  достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій з поставки товару, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача, а відповідачем у справі під час розгляду цієї справи не було надано суду будь-яких доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, з урахуванням того, що безпосередній контрагент позивача, у якого було придбано відповідні товари та послуги належним чином задекларував поставку таких товарів та послуг позивачу, що підтверджується реєстрацією податкових накладних в ЄРПН.
З огляду на  вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів цієї справи, та приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема положення п.44.1 ст. 44, пп. 14.1.36,  пп.  14.1.181,  пп.  14.1.231  п.  14.1  ст.  14, п.  44.1  ст.  44, п.  198.1, п.  198.2, п.  198.3, п.  198.6  ст.  198, п.  201.1, п.  201.4, п.  201.10  ст.  201 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 1 ст.77 КАС України, не було доведено правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за декларацією №9025583214 від 19.02.2019р. за січень 2019 року на суму 324274,00 грн, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив у справі обґрунтоване рішення про визнання протиправним та скасування  податкового повідомлення-рішення №0013661407 від 22.08.2019р.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог у цій справі,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 27.07.2020р.  у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду   від 27.07.2020р. у справі №280/522/20 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано 30.10.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко