ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 810/3118/17
адміністративне провадження № К/9901/47723/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №810/3118/17             
за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року (прийняту у складі судді - Виноградової О.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Файдюка В.В., суддів: Літвіної Н.М., Чаку Є.В.),  
у с т а н о в и в : 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          14 вересня 2017 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича (далі - відповідач 2) про:
- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 13 червня 2017 року №1732;
- визнання протиправними дій відповідача 2 щодо невключення позивача до повного переліку вкладників АТ «АРТЕМ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача 1;
- зобов`язання відповідача 2 надати відповідачу 1 додаткову інформацію про вкладника позивача, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом АТ «АРТЕМ-БАНК»  за рахунок відповідача 1;
- зобов`язання відповідача 1 включити позивача до Загального реєстру вкладників АТ «АРТЕМ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача 1.
2.           Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення та дії відповідачем вчинено протиправно, оскільки на дату укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги та договору про відкриття банківського рахунку в АТ «АРТЕМ-БАНК» позивачу не було відомо про існування будь-яких обмежень в здійсненні банківських операцій. Стверджував, що кошти, які надійшли на рахунок позивача є наслідком належного виконання цивільно-правових зобов`язань між позивачем та товариства з обмеженою відповідальністю «ДК «Новабудова» (далі - ТОВ «ДК «Новабудова»).
Короткий зміст рішення суду І інстанції 
3.          14 грудня 2017 року Київський окружний адміністративний суд вирішив: 
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 13 червня 2017 р. №1732.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича щодо невключення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників АТ "АРТЕМ-БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників АТ "АРТЕМ-БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності будь-яких конкретних правових підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, за яких договір банківського вкладу позивача і операції з внесення коштів на його рахунок за цим договором були визнані нікчемними. Також відповідачем 2 не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "АРТЕМ-БАНК" які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          06 березня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив: 
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.
Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників АТ "АРТЕМ-БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасувати та ухвалити нову, відмовивши в задоволенні позову в цій частині.
В іншій частині постанову залишити без змін.
6.           Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що інформація про позивача до переліку вкладників внесена не була, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткова інформація про позивача не надавалася, а тому позовна вимога про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити його до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є передчасною та такою, шо не підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7.          12 квітня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича.  
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі № 810/3118/17 скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.  
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Скаржник зазначає, що у зв`язку з нікчемністю правочинів пов`язаних з формуванням вкладу позивача, в Уповноваженої особи Фонду відсутні правові підстави для включення даних про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
8.          Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича.  
9.          На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 02 липня 2019 року №884/0/78-19, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценка С.Г., Тацій Л.В.     
10.          Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 18 листопада 2020 року.
11.          У зв`язку з відпусткою судді Тацій Л.В., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17.11.2020р. №2213/0/78-20, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Стеценка С.Г. 
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12.          14 квітня 2016 року між позивачем (позикодавець) та ТОВ "ДК "Новобудова" (позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 14-04/2016-7 (далі - договір № 14-04/2016-7).
Згідно з п. 1.1 названого договору позикодавець зобов`язувався надати позичальнику поворотну фінансову допомогу у вигляді грошових коштів у національній валюті України.
Відповідно до вимог п. 2.1 договору № 14-04/2016-7 сума фінансової допомоги за договором становила 120 000 грн 00 коп.
Як вбачається з п. 3.2 названого договору, фінансова допомога надавалася шляхом внесення позикодавцем грошових коштів у касу позичальника, що підтверджується відповідною квитанцією від 14 квітня 2016 року.
11 листопада 2016 року на виконання названого пункту між позивачем та АТ "АРТЕМ-БАНК" було укладено договір банківського рахунку № 40.26.000092.
Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача, 15 листопада 2016 року на його рахунок надійшли кошти у сумі 120 000 грн 00 коп. з призначенням платежу "Повернення поворотної фін. допомоги згідно дог №14-04/2016-7 від 14.04.2016".
Внесення (зарахування) коштів у сумі 120 000 грн 00 коп. на рахунок позивача, відкритий в АТ «АРТЕМ-БАНК» на підставі укладеного з ним договору банківського вкладу (депозиту) від 11 листопада 2016 року № 40.26.000092, підтверджується банківською випискою, завіреною печаткою названого банку.
27 жовтня 2016 року правлінням Національного банку України прийнято рішення "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АРТЕМ-БАНК" до категорії проблемних" № 385-рш/БТ  строком на 180 днів та установлено певні обмеження в його діяльності.
16 листопада 2016 року виконавчою дирекцією відповідача 1 на підставі рішення правління Національного банку України № 416-рш/БТ прийнято рішення № 2447 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "АРТЕМ-БАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно якого розпочато процедуру виведення АТ "АРТЕМ-БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 16 листопада 2016 року по 15 грудня 2016 року включно.
15 грудня 2016 року правлінням Національного банку України прийнято рішення "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АРТЕМ-БАНК" № 492-рш.
Водночас, у цей же день виконавчою дирекцією відповідача 1 прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" № 2857, яким запроваджено процедуру ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" строком на два роки з 16 грудня 2016 року по 15 грудня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Луньо І.В. строком на 2 роки та делеговано йому повноваження ліквідатора АТ "АРТЕМ-БАНК".
Рішенням виконавчої дирекції відповідача 1 від 31 травня 2017 року № 2229 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "АРТЕМ-БАНК" з 07 червня 2017 року призначено названою уповноваженою особою Шевченка А.М. (відповідача 2 у справі).
12 червня 2017 року комісією відповідача 2 було складено акт № 36 перевірки документів, пов`язаних з укладенням АТ "АРТЕМ-БАНК" протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб, яким було рекомендовано відповідачу 2 застосувати наслідки нікчемності відповідно до статті 216 ЦК України, де вказано й договір, укладений між позивачем і Банком.
13 червня 2017 року відповідачем було винесено рішення, оформлене повідомленням № 1732, згідно якого позивача було повідомлено, що відповідачем 2 на підставі п.п. 1, 7, 9 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними правочини щодо набуття зобов`язань АТ "АРТЕМ-БАНК" перед позивачем в сумі 120 000 грн шляхом оформлення документів та внесенню записів до АБС "SCROOGE-III" про банківську операцію від 15 листопада 2016 року про перерахування ТОВ "ДК "Новабудова" коштів на рахунок позивача № НОМЕР_1 в сумі 120 000 грн, цільове призначення "Фінансова допомога згідно з договору № 14-04/2016-7 від 14.04.2016 без ПДВ".
При цьому, зазначений договір № 14-04/2016-7 і здійснена за ним операція визнані нікчемними на підставі п. 7 ч. 3 статті 38 Закону № 4452-VI, тобто, у зв`язку з перевіркою їх законності та виявленням, що такі операції були вчинені банком внаслідок дроблення суми на рахунку іншого клієнта, у період віднесення банку до категорії проблемних, з метою надання кредиторам банку переваг перед іншими фізичними особами у вигляді можливості отримати відшкодування коштів за рахунок третіх осіб шляхом перерахування коштів з рахунку на рахунок.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.  
14.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
У разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону № 4452-VI).
Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.
Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
Відповідно до частини другої статті 37, частин другої та четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа протягом дії тимчасової адміністрації зобов`язані забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону, та повідомити сторони за договорами про нікчемність цих договорів і вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Частина третя статті 38 Закону №4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;
9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, Уповноваженою особою Фонду на підставі п.п. 1, 7, 9 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними правочини щодо набуття зобов`язань АТ "АРТЕМ-БАНК" перед позивачем в сумі 120 000 грн шляхом оформлення документів та внесенню записів до АБС "SCROOGE-III" про банківську операцію від 15 листопада 2016 року про перерахування ТОВ "ДК "Новабудова" коштів на рахунок позивача № НОМЕР_1 в сумі 120 000 грн, цільове призначення "Фінансова допомога згідно з договору № 14-04/2016-7 від 14.04.2016 без ПДВ".
Застосовуючи пункт 1 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI до спірного правочину, Уповноваженою особою Фонду не доведено   факт безоплатного відчуження майна або прийняття банком на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмову від власних майнових вимог.
Стосовно пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, колегія суддів зазначає, що він не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та АТ «Артем-Банк», та транзакцій, здійснених за цим договором, оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Відтак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
Верховний Суд зауважує, що необхідною та достатньою умовою для віднесення правочинів до числа нікчемних з підстав, передбачених пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, є встановлення факту здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Проте в межах спірних правовідносин суди не встановили, а відповідачем не доведено, що такі банківські операції здійснені з порушенням норм законодавства.
За наслідками розгляду справи №816/378/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.
"…ні Законом України "Про банки і банківську діяльність", ні Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління НБУ від 17.08.2012р. №346, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.09.2012 за №1590/21902, не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти.
Водночас постанова НБУ про віднесення банку до числа проблемних згідно зі статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, доказів обізнаності позивачки про встановлені для банку обмеження відповідач не надав, а суди попередніх інстанцій таких обставин не встановили. При цьому невиконання посадовими особами Банку наведених у постанові НБУ приписів про його віднесення до категорії проблемних саме по собі не може бути підставою для висновку про нікчемність або недійсність правочинів Банку.
Згідно з постановою НБУ про віднесення банку до числа проблемних, Банк було віднесено до категорії проблемних. Разом із цим віднесення Банку до категорії проблемних не передбачало введення до нього тимчасової адміністрації, але обмежувало певні види діяльності Банку, наведені в цій постанові.
Зазначений правовий акт НБУ, зважаючи на його юридичну силу та властивості, є правовим актом індивідуальної дії, має чітко виражений організаційно-розпорядчий, персоніфікований характер, чинність та юридична сила якого спрямовані передусім на особу, якій він адресований, і породжує конкретні правовідносини, обумовлені ним, зокрема спрямований на реалізацію заходів впливу щодо конкретного проблемного банку…, а не стосовно невизначеного кола осіб, та дія його вичерпується одноразовим застосуванням.
Отже, така постанова НБУ з огляду на її правову природу не є актом цивільного законодавства в розумінні положень статті 4 ЦК України, у зв`язку з чим підстав для застосування норм статей 203, 215 ЦК України до спірного правочину як акта законодавства в контексті невідповідності його зазначеній постанові НБУ немає.
Також у постанові НБУ про віднесення банку до числа проблемних не передбачено заборони на перерахування (списання) грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб, відкритих у такому банку."
Такі висновки Великої Палати Верховного Суду підтримано у постановах Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №826/18684/16 та від 13.08.2020 у справі №826/1897/16.
Наведене свідчить, що дії уповноваженої особи Фонду щодо віднесення операції з перерахування коштів з банківського рахунка ТОВ "ДК "Новобудова" на поточний рахунок позивача з підстав, передбачених пунктом 9 частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI, до числа нікчемних правочинів не відповідають вимогам законності. 
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в АТ «АРТЕМ-БАНК» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому, уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників АТ «АРТЕМ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.   
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом АТ "АРТЕМ-БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Водночас, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 13 червня 2017 р. №1732, з огляду на таке.
Згідно із частинами першою, другою та десятою  статті 38 Закону № 4452-VI  Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За результатами перевірки, здійсненої відповідно до  статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення Уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку. 
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року, № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.
Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.
Отже, встановлена правова природа згаданого рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо його оскарження, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Уповноваженої особи не можуть бути розглянуті у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах).
16.          Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
17.          За правилами абзацу першого частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
18.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
19.          З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 13 червня 2017 р. №1732, підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині вимог.   
В решті рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «АРТЕМ-БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича задовольнити частково.
2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі № 810/3118/17 скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації АТ "АРТЕМ-БАНК" Шевченко Андрія Миколайовича про нікчемність правочину, оформленого повідомленням від 13 червня 2017 р. №1732, а провадження у справі в цій частині закрити. 
3. В решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у не скасованій частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі № 810/3118/17  - залишити без змін.    
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           А. І. Рибачук
                                                                                          С. Г. Стеценко