УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
Київ
справа №480/5358/19
провадження №К/9901/27885/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., 
перевіривши касаційну ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Сумській області надати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01 липня 2019 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2007 грн, станом на 01 грудня 2019 року, виходячи з прожиткового мінімуму працездатних осіб 2102,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року, у задоволені позову відмовлено. 

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2020 року у зазначеній справі визначено колегію у складі: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В. 

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження суддею-доповідачем                 Коваленко Н.В., суддями Берназюком Я.О., Желєзним І.В. заявлено самовідводи, що обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - без урахування спеціалізації.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області надати позивачу довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином спір у даній справі стосується нарахування та виплати суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді, передбаченого Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Вказана справа згідно із Загальним класифікатором спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженим наказом ДСА України від 21 грудня 2018 року № 622, повинна бути віднесена до категорії 106020000 розділу 106000000: справи, що виникають з відносин публічної служби, зокрема справи щодо проходження служби.

Відповідно до затвердженого рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді № 22 від 19 липня 2019 року Роз`яснення, щодо віднесення адміністративних справ до категорій справ відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА від 21 грудня 2018 року № 622 (далі - Класифікатор № 662), категорія «справи щодо проходження служби» (код 106020000 Класифікатора), серед інших спорів, включає, зокрема, спори щодо порушень при нарахуванні та здійсненні виплат за проходження служби, тощо.

Так, за приписами пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частинами 1-3 статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюється окрема палата для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

За змістом частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначення судді, а в разі колегіального розгляду, - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється з урахуванням спеціалізації.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня              2017 року № 5 (далі - Рішення № 5) було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14 січня                2019 року № 1 (далі - Рішення № 1) визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідності до Класифікатора № 622.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня             2019 року № 4 (далі - Рішення № 4) визначено персональний склад постійних колегій суддів, резервних суддів для постійних колегій суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Відповідно до Рішення № 4 суддя-доповідач Коваленко Н.В., судді Берназюк Я.О., Желєзний І.В. входять до складу Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Таким чином, згідно з Рішенням № 33, справи віднесені до категорії 106030000 розділу 106000000 Класифікатора № 622, до якого відноситься судова справа № 480/5358/19 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області про зобов`язання вчинити певні дії, віднесено до спеціалізації Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Так, цією палатою вже було здійснено розгляд справ, подібних до справи №480/5358/19, такої ж категорії, зокрема, справи №№806/3853/17, 809/185/18, 813/2917/17 та 816/1407/17.

Сталою є практика заявлення суддями самовідводів у випадку порушення порядку визначення суддів для розгляду справи, зокрема без урахування спеціалізації, в ухвалах від 15 травня 2019 року у справі № 813/2585/18, 25 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.000473, 26 березня 2020 року у справі №814/917/17, 02 квітня 2020 року у справі №806/136/17, 04 травня 2020 року у справі №804/2638/17.

При прийнятті рішення про самовідвід, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що «суд» розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві («Lavents v. Latvia»,                      № 58442/00, пункт 81); фраза «заснований на законних підставах» означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність («Сокуренко і Стригун проти України», № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24). «Закон» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи («DMD Group, a.s. v. Slovakia», № 19334/03, пункт 59).

Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї палати є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.

Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів П`єтера Ван Дзіка (Нідерланди), Грет Халлер (Швейцарія), Джефрі Джоуела (Сполучене Королівство), Каарло Туорі (Фінляндія); п. 44-50).

Враховуючи викладене, зазначені положення законодавства, а також з метою забезпечення єдності судової практики щодо розгляду справ, пов`язаних з нарахуванням та виплатою суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді, заяви суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 31, 36-38, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяви суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. про самовідвід.

2. Відвести суддів Коваленко Н.В., Берназюка Я.О., Желєзного І.В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від                     02 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області про зобов`язання вчинити певні дії.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний