ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 листопада 2020 року           справа №200/5139/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                      Блохіна А.А. 
                                 Сіваченка І.В.
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А. 
за участю сторін по справі:
позивач: не з`явився
відповідач: Бикова М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Мозгова Н.А.) від 25 серпня 2020 року у справі № 200/5139/20-а (дата складання повного тексту рішення 25 серпня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2019 року за протоколом №15 про відмову у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії і визнання безпідставною видачі відповідного посвідчення, зобов`язання видати посвідчення «Потерпілий від радіаційного опромінення» (категорія 2). 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення від 12.12.2019 року за протоколом №15 про відмову у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії і визнання безпідставною видачі відповідного посвідчення; зобов`язано повторно розглянути заяву від 03.10.2019 року з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти частини позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач, станом на дату звернення із заявою від 03.10.2019 року мала статус особи, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році (категорія2), натомість, просила встановити їй зовсім інший статус – потерпілої від радіаційного опромінення. Правові підстави щодо отримання статусу потерпілого від радіаційного опромінення визначені постановою КМУ від 02.12.1992 року №674 «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно пункту 3 Порядку №674 громадяни із числа тих, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, відносяться: до категорії 2 - особи, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НІ (у разі коли захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами. Надані на розгляд Регіональної комісії документи не підтвердили факту захворювання позивачки внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин. Інформація, яка стосується ліквідації радіаційної аварії у 1980-1989 роках у будинку №7 по вул.М.Приймаченко (Гвардійців Кантемирівців) у м.Краматорську, відсутня. На думку відповідача, захворювання позивачки виникло внаслідок Чорнобильської аварії, ніяких посилань на причинний зв`язок захворювання з радіаційною аварією у м.Краматорську експертний висновок не містить.
На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачка згідно встановленого статусу, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом іонізуючого опромінення, була віднесена до 2-ї категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що Донецькою обласною державної адміністрацією 21.08.2008 р. позивачці видано посвідчення серії НОМЕР_1 , що підтверджує статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 2 і яке є підставою для отримання встановлених пільг і переваг (а.с.7).
Встановлення цього статусу відбулось через вплив на здоров`я позивачки небезпечних факторів внаслідок порушення, не з вини позивачки, правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною та правил зберігання радіоактивних речовин, зокрема, радіоактивного джерела Cs-137, що знаходився до 29 листопада 1989 року в міжквартирній стіні квартири АДРЕСА_1 .
Зв`язок ушкодження здоров`я позивачки та впливом небезпечних радіаційних факторів встановлено висновками Центральної міжвідомчої експертної ради на засіданні № 23 від 09 лютого 1993 року.
Зі змісту вказаного експертного висновку вбачається, що захворювання позивачки спричинені іонізованим випромінюванням, аналогічно пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.5).
Позивачка 03.10.2019 року звернулась до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації із заявою про розгляд особової справи щодо встановлення статусу особи, потерпілої від радіаційного опромінення (а.с.37).
12.12.2019 року на засіданні Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розглянуто документи, надані позивачкою, та вирішено відмовити у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення, в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні підстави для встановлення статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії, визнано безпідставним видачу посвідчення, що підтверджено витягом із протоколу №15 (а.с.8).
Наведені обставини сторонами не оспорюються. 
Питання визначення статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ ( далі Закон № 796).
Відповідно до статті 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
За приписами статті 14 Закону №796-ХІІ  громадяни, які захворіли на променеву хворобу або захворювання яких пов`язане з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами, належать до категорій, зазначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини третьої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 р. N 674  затверджено Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ( далі Порядок №674). 
Пунктом 3 Порядку №674 визначено, що громадяни із числа тих, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих, відносяться: до категорії 2 - особи, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою НІ (у разі коли захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок встановлено медичними закладами.
Згідно пункту 5 Порядку №674 особам, зазначеним у пункті 3 цього Порядку, видаються посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії на підставі висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з відповідною аварією, порушеннями правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною тощо, а інвалідам - й на підставі відповідної довідки медично-соціальної експертної комісії. 
Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. N 551, за приписами пункту 5 якого особам, віднесеним до категорії 2, захворювання яких пов`язано з переопроміненням внаслідок будь-якої аварії, порушенням правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушенням правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, які сталися не з вини потерпілих, що визначено актом за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, видаються посвідчення "Потерпілий від радіаційного опромінення" (категорія 2) серії Я сірого кольору.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зв`язок ушкодження здоров`я позивачки та впливом небезпечних радіаційних факторів встановлено експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної ради № 656 від 26 лютого 1993 року.
У відповідності до вимог положень пункту 5 Порядку №674 експертний висновок є достатньою підставою для видачі посвідчення потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії.
У експертному висновку Центральної міжвідомчої експертної ради № 656 від 26 лютого 1993 року зазначено про те, що захворювання позивачки спричинені саме іонізованим випромінюванням, аналогічно пов`язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.5).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на ті обставини, що позивачка ще у серпні 2003 року отримала посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, нею було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують ушкодження здоров`я позивачки та впливу небезпечних радіаційних факторів, відсутність на дату звернення із заявою від 03.10.2019 року акту державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання пільг, встановлених законодавством для потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії.
Суд бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка тривалий час, а саме з 21.08.2003 року мала статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, користувалася відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховувала на стабільність і передбачуваність свого статусу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення про відмову у встановленні статусу потерпілого від радіаційного опромінення відповідної категорії , а тому судом першої інстанції вірно задоволено позов.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі № 200/5139/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №200/5139/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 30 листопада 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 30 листопада 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 30 листопада 2020 року підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                                 Т.Г. Гаврищук 

   Судді:                                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                                         І.В. Сіваченко