Ухвала 
 
17 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 645/4020/18
провадження № 61-15775 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ :
До Верховного Суду 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова                           від 29 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду                  від 26 травня 2020 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
На обгрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник зазначила, що узв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019), на всій території України запроваджено карантин              з 12 березня 2020 року та продовжено його до 31 грудня 2020 року, тому вважає, що має право на продовження процесуальних строків на весь період дії карантину.
Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними з огляду на таке. 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 26 травня            2020 року складено 29 травня 2020 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 червня 2020 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 03 листопада 2020 року, тобто після спливу більше ніж п`ять місяців з дня складення повного тексту указаного судового рішення. При цьому, заявник всупереч пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України не зазначає дати отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції та не надає докази його отримання.
Разом з тим, суд не може взяти до уваги посилання заявника на поширення коронавірусної хвороби (COVID-2019 та продовження процесуальних строків на весь період дії карантину, оскільки з дня набрання чинності Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» перебіг процесуального строку під час дії карантину закінчився 06 серпня 2020 року, однак заявник не обгрунтувала та не надала будь-яких належних та допустимих доказів щодо причини пропуску процесуального строку з 06 серпня 2020 року по                 03 листопада 2020 року.
Отже, наведені в заяві підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України. 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 має право звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, в якому навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України доданий до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі 5 200,00 грн, не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (тут і далі у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 одночасно об`єднує вимоги майнового та немайнового характеру, а заявник оспорює судові рішення у повному обсязі та просить позовні вимоги про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі, судовий збір за подання до суду касаційної скарги у цій справі необхідно доплатити у розмірі 1 409,60 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених                     статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова                        від 29 листопада 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду    від 26 травня 2020 року неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 грудня              2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь