Справа № 299/941/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 грудня 2020 року          м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю., 
суддів Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., 
за участі секретарки судового засідання Балаж Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки і піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2   на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року, повний текст рішення складено 03.03.2020, ухваленого суддею Надоптою А. А.,
в с т а н о в и в:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - орган опіки та піклування), про визначення місця проживання дитини.
Позов обґрунтував тим, що 12 лютого 2009 року він одружився з ОСОБА_4 . Від цього шлюбу вони мають чотирьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його дружина ОСОБА_4 
24 березня 2017 року орган опіки та піклування прийняв рішення про визначення місця проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з тіткою ОСОБА_10 , з якою дитина і проживає.
Не погоджуючись із таким рішенням органу опіки та піклування зазначав, що з ним проживають інші троє дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , а тому він має переважне право перед іншими особами на виховання своїх дітей, у тому числі і малолітнього ОСОБА_8 на проживання з батьком, рідними сестрами, що відповідає інтересам сина. Посилався і на те, що він здатен забезпечити належні умови проживання і виховання сина ОСОБА_8 та не чинитиме перешкод відповідачці у спілкуванні з дитиною. 
За наведених обставин просив визначити місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із ним.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2017, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.09.2017 та ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2017 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з його батьком ОСОБА_1 . Додатковим рішенням цього ж суду від 18.03.2020 вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. 

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 посилалась на незаконність, однобічність та необґрунтованість рішення місцевого суду через порушення судом норм матеріального і процесуального права, в тому числі Конвенцію ООН «Про права дитини», неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 
Зазначала про не надання судом першої інстанції належної оцінки тому, що ОСОБА_11 є позашлюбною дитиною ОСОБА_4 , якою позивач під час її пологів не цікавився, з пологового будинку разом із сином не забрав, свого батьківства не визнавав, зі свого помешкання їх прогнав, внаслідок чого вони вимушені були проживати у ОСОБА_2 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_8 знаходиться на утриманні та вихованні сім`ї ОСОБА_12 , а ОСОБА_1 при цьому жодного разу не навідав дитину та постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. До того ж позивач є раніше судимий, характеризується по місцю проживання негативно, систематично зловживає алкогольними напоями, не працює, мав неодноразові приводи до поліції та негативно і погрозливо висловлюється щодо малолітньої дитини. Натомість, подружжя ОСОБА_12 за місцем проживання характеризуються позитивно, на «Д» обліку в лікаря-нарколога не перебувають, алкоголем не зловживають, наркотичні і психотропні засоби не вживають, до «судової» відповідальності не притягались, матеріально забезпечені та мають намір усиновити дитину. 
Вказувала також і на те, що в оскарженому рішенні суду є перекрученими показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та не зазначені показання представника третьої особи - ОСОБА_16 . Також судом не надано оцінку висновку органу опіки та піклування від 04.02.2019 № 03-24/353 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 , не досліджено висновок органу опіки та піклування від 20.03.2019 № 03-2379 про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з його тіткою ОСОБА_2 , не досліджено і не надано оцінки розпорядженню голови Виноградівської РДА № 270 від 15.10.2019 про відмову ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_8 , протоколам засідання комісії з захисту прав дитини за 2019 рік.
З огляду на наведене, а також з урахуванням Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 та інтересів самої дитини, просила рішення суду скасувати та ухвали нове судове рішення, яким визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з його тіткою ОСОБА_2 відповідно до висновку органу опіки та піклування від 21.03.2019 № 03-24/739. 

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 посилався на безпідставність скарги. Зазначав, що наведені у скарзі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, а деякі з них узагалі не стосуються предмета цього спору. Зауважував, що вимога апеляційної скарги про визначення місця проживання дитини за відповідачкою задоволеною бути не може через відсутність у матеріалах справи зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 із нею. 
Вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим, яке просив залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Бочкор І.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав наведених у ній.

       Позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи, органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просив розглянути справу без його участі, а голова Виноградівської РДА у заявах адресованих апеляційному суду від 01.12.2020 № 02.2-27/2379 та від 10.12.2020 № 02.2-27/2440, підтримуючи апеляційну скаргу, просив розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування. З огляду на це неявка позивача та представника третьої особи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд уважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що 12 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_17 укладено шлюб, що стверджується актовим записом № 8 Відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області /далі - відділ РАЦС/ (т.1 а.с.7).
До укладення цього шлюбу у них народилися спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (т.1 а.с.3-5). 
За час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_17 народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про його народження (т.1 а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_17 померла.
27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівської райдержадміністрації з заявою про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.119).
За результатами розгляду цього звернення, рішенням органу опіки та піклування від 24.03.2017 № 03-19/761 вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у будинку АДРЕСА_1 разом із тіткою - ОСОБА_3 з мотивів, що дитина є немовлям, яка від народження не проживала з батьком, а з часу смерті матері проживає з тіткою за цією адресою; зобов`язано ОСОБА_10 належно утримувати та піклуватися про малолітнього ОСОБА_9 і вирішити питання щодо встановлення батьківства стосовно малолітньої дитини (т.1 а.с.8).
11 травня 2017 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Виноградівської райдержадміністрації з заявою про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із ним за адресою: АДРЕСА_2 і, як наслідок, листом голови Виноградівської РДА від 08.06.2017 № 03-19/1329 ОСОБА_1 повідомлено, що органом опіки та піклування від 24.03.2017 з даного питання вже прийнято рішення та цим органом припиняється розгляд його заяви через знаходження позовної заяви ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини на розгляді у суді (т.2 а.с.125, 126).
26 травня 2017 року орган опіки та піклування у висновку № 03-24/1236 вважав за недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.2 а.с.127). 
У висновку органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2017 № 03-19/1350 зазначено, що враховуючи раніше прийняте рішення від 24.03.2017 № 03-19/761, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з тіткою ОСОБА_3 до з`ясування питання щодо оспорювання батьківства ОСОБА_1 (т.1 а.с.64-65).
Згідно із характеристикою старшого дільничного офіцера поліції Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Закарпатській області Манойленка І.А. за період проживання у м. Виноградів ОСОБА_1 зарекомендував себе із негативної сторони, систематично зловживає спритними напоями та є безробітнім, неодноразово мав приводи в поліцію, участі у вихованні дітей не бере та допомогу родині не надає (т.1 а.с.34).
Відповідно до характеристики № 02-11/608, виданої 26 квітня 2017 року виконавчим комітетом Виноградівської міської ради Виноградівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 за місцем свого проживання характеризується позитивно, є фізично здоровим, ввічливим та вихованим. До членів сім`ї ставиться з повагою та любов`ю, з сусідами підтримує добросусідські відносини, трудолюбивий батько, який виховує трьох неповнолітніх дітей, вихованню та здоров`ю дітей надає багато уваги. Матеріально-побутові умови сім`ї задовільні (т.1 а.с.73).
Згідно з характеристикою № 02-11/147, виданою 29 січня 2019 року Виноградівською міською радою Закарпатської області і такою ж від 04.10.2019 № 02-11/1434, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується негативно, вихованням дітей не займається, зловживає алкоголем (т.2 а.с.128, 137). 
З довідки про склад сім`ї (зареєстрованих осіб), виданої Виноградівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Виноградівської міської ради від 15.02.2017 № 341, вбачається, що склад сім`ї (зареєстрованих осіб) у квартирі АДРЕСА_3 є ОСОБА_18 (власниця), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_19 (внучка), ОСОБА_20 (внучка), ОСОБА_21 (внучка) та ОСОБА_9 (внук) (т.2 а.с.121).
Виноградівським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виноградівської РДА листом № 01-17/39 від 30.01.2019 повідомлено Службу у справах дітей Виноградівської РДА про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.130).
30 січня 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення, оформлене протоколом № 2, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.131-133). Аналогічний висновок прийнятий органом опіки та піклування від 04.02.2019 № 03-24/353 (т.2 а.с.34-35, 134).
Згідно з висновком органу опіки та піклування від 20.03.2019 № 03-24/739, з урахуванням попередньо прийнятого рішення цим органом від 24.03.2017 № 03-19/761, цей орган уважає за доцільним визначення місця проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з тіткою ОСОБА_2 (т.2 а.с.31-33).
Розпорядженням в. о. голови Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 15.10.2019 № 270 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення днів та годин зустрічей з малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 08.10.2019, оформленого протоколом № 12, йому відмовлено у визначенні способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_9 (т.2 а.с.138-143).
Положеннями ч. 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частиною першою ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, цією нормою встановлено вичерпний перелік осіб, місце проживання (місцезнаходження) яких може вважатися місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років: батько, мати, опікун дитини, навчальний заклад чи заклад охорони здоров`я, в якому проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.  Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_17 укладено шлюб, що стверджується актовим записом № 8 відділу РАЦС, та батьком малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження й актовим записом № 169, учиненим 15.06.2016 відділом РАЦС (т.1 а.с.6, 7).
Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1  не позбавлений батьківських прав щодо малолітнього  ОСОБА_9 , оскільки матеріали справи протилежного не містять. Також матеріали справи не містять доказів існування судового процесу щодо оспорювання ним або іншими особами його батьківства щодо  ОСОБА_9  та щодо визнання ОСОБА_9  дитиною, позбавленою батьківського піклування чи встановлення над ним опіки. З приводу посилання відповідачкою  ОСОБА_2  на цивільну справу № 299/4101/18 за її позовом до  ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Виноградівської РДА, про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_9  і виключення відомостей про батька з актового запису, то відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.04.2019, що набрала законної сили, за заявою представника позивачки ОСОБА_2 цей позов залишено без розгляду.
Згідно з пунктом 2.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування), опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки:  померли;  невідомі;  визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими.  Опіку може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки:  судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини;  визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах);  понад шість місяців не можуть займатись вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров`я (інваліди I-II групи) тощо);  понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ;  відмовились від дітей в установленому законом порядку;  виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні;  перебувають під слідством.
Пунктом 2.4. Правил опіки та піклування визначено, що опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника ). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування.
Відповідно до пункту 3.1. Правил опіки та піклування для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.  При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається:  родичам дитини незалежно від місця їх проживання;  особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність і суперечність вимогам ст. 29 ЦК України, ст. 160 СК України висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої особи разом із тіткою ОСОБА_3 , оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо встановлення правового статусу ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_9 , зокрема через відсутність рішення органу опіки і піклування чи суду про призначення її опікуном малолітнього ОСОБА_9 , а також про безпідставність обґрунтування необхідності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з тіткою ОСОБА_3 , до з`ясування питання щодо оспорювання батьківства ОСОБА_1 .
Апеляційний суд уважає безпідставною вимогу апеляційної скарги про ухвалення апеляційним судом нового судового рішення, яким визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_9 з його тіткою ОСОБА_2 , оскільки з такими позовними вимогами (зустрічним позовом) у цій справі ОСОБА_2 до місцевого суду не зверталася, а згідно з положеннями ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про не надання місцевим судом належної оцінки, зокрема висновку органу опіки та піклування від 04.02.2019 № 03-24/353 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_9 , щодо не забрання позивачем дитини з полового будинку без поважної причини, не виявлення ним щодо сина ОСОБА_8 батьківського піклування, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, загрозі життю і здоров`ю дитині, зловживання ОСОБА_9 алкогольними напоями, оскільки ці обставини є підставами для позбавлення позивача батьківських прав щодо сина ОСОБА_8 , відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, і вони не стосуються предмету цього спору, так як предметом спору у даній справі є лише визначення місця проживання малолітньої дитини. Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_10 не зверталася до суду із зустрічним позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 щодо малолітнього сина ОСОБА_9 , тому наведені обставини колегією суддів не приймаються до уваги. 
На думку колегії суддів, інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення. При цьому враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених цим Кодексом.
Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
       п о с т а н о в и в :        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року. 
Суддя-доповідачка
Судді