П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2994/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
26 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Лічман Л.В.     

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року  у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В червні 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 14 лютого 2020 року №0000843201 відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 10000 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 14 лютого 2020 року №0000823201 відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 1 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 14 лютого 2020 року №0000833201 відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 2524 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0002183201 відповідно до якого застосовано штрафні санкції в сумі 17000 грн.;

- відшкодувати позивачу судові витрати по справі.

2. Позивач вважає вищезазначені податкові повідомлення - рішення протиправними, такими, що суперечать вимогам діючого законодавства та підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14 лютого 2020 року №0000833201.  

3.2. Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

3.3. У решті позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /надалі-апелянт/  не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

5. Апелянт вказує, що перевірка проведена із грубим порушенням вимог діючого законодавства, в акті перевірки та в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях безліч неточностей та помилок, а порушення що зазначені у висновку акта перевірки спростовуються належними доказами, що долучені до матеріалів справи.

6. Окрім того, зазначає, що оскільки посадовими особами під час проведення перевірки не дотримано вимог законодавства, а позивач має усі первинні документи, що підтверджують правомірність своїх дій щодо здійснення господарської діяльності у спосіб що не суперечить законодавству України, тому на переконання позивача, податкові повідомлення - рішення, що прийняті за результатом перевірки є протиправними.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 12 квітня 2001 року та перебуває на обліку, як платник податків на загальній системі оподаткування.

8. Основним видом діяльності є "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" (47.11).

9. На виконання наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 22 січня 2020 року №210 "Про проведення фактичної перевірки", відповідачем проведено фактичну перевірку магазину з кафетерієм " ІНФОРМАЦІЯ_1 " розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

10. За наслідками проведеної перевірки, посадовими особами відповідача складено Акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним від 24 січня 2020 року №0022/22-01-32-01/ НОМЕР_1 .

11. Як встановлено із вищевказаного Акту фактичної перевірки, відповідачем  виявлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме:

- порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Р. ІІ Закону №265/95-ВР, а саме: в магазині кафетерії "Три дороги" реалізовано дві пляшки пива "Бочкове" Різдвяний смак, об`ємом 0,5 літра, по ціні 22,00 гривні за пляшку, та не видано фіскальний чек;

- порушення позивачем вимог постанови КМ України №957, а саме встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі віскі за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої. Згідно з ІС "Податковий блок" від 06 листопада 2018 року реалізовано 1 пляшку горілки "Немирівська" Пшенична 0,25 л, міцністю 40% по ціні 40,00 грн. за пляшку, в той час мінімальна роздрібна ціна на горілку (згідно додатку до постанови №957) становить не менше 44,70 гривень за 250 грам (0,25 літра);

- зберігання в магазині з кафетерієм "Три дороги" алкогольного напою (горілки) дві пляшки "Склянка на талій воді" об`ємом 0,5 літрів 40% спирту виробництва ТзОВ "НВП Гетьман", які були обклеєні однаковими марками акцизного податку, а саме: 13 ААБГ № 299797 від 11/18 25,392 грн. та 13 ААБГ №299797 від 11/18 25,392 грн.;

- порушення вимог п. 12 ст. 3 р. ІІ Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутні підтверджуючі документи на товарно-матеріальні цінності (тютюнові вироби, алкогольні напої) , які перебувають в реалізації на загальну суму - 2076 грн. зокрема, до перевірки не надано документи, що підтверджують їх придбання (походження ТМЦ) у постачальників.

12. За наслідками проведеної перевірки та виявлених порушень, відповідачем прийняті оскаржені податкові повідомлення - рішення №000084320, 0000823201, 0000833201 від 14 лютого 2020 року та № 00002183201 від 30 квітня 2020 року на загальну суму штрафних (фінансових) санкцій 29525,00 грн.

13. Позивач не погоджуючись із висновками викладеними Акті фактичної перевірки та оскарженими податковими повідомленнями - рішеннями, які винесені відповідачем на його підставі, звернувся до суду про їх скасування.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Апелянт вважає, що перевірка проведена із грубим порушенням вимог діючого законодавства, в акті перевірки та в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях безліч неточностей та помилок, а порушення що зазначені у висновку акта перевірки спростовуються належними доказами, що долучені до матеріалів справи.

15. Відповідач вказує, що позивачем не спростовано законність та обґрунтованість податкових повідомлень-рішень про застосування фінансових санкцій. Вважає, що дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області при винесенні податкових повідомлень-рішень № 000084320, 0000823201, 0000833201 від 14.02.2020 та №00002183201 від 30.04.2020 року на загальну суму штрафних (фінансових) санкцій 29525,00 грн. є правомірними.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

18. Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску його територіальні органи.

19. Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1 статті 19 Податкового кодексу України є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом.

20. Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

21. Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 Податкового кодексу України.

22. Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

23. Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

24. Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

25. Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ІІК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

26. Пункт 81.1 ст. 81 ПК України визначив, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

27. З аналізу наведених норм слідує, що при виконанні функцій, визначених законом, контролюючі органи наділені правом проведення перевірки за умови вручення платнику податків копії наказу та пред`явлення йому направлення на перевірку та службового посвідчення.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ   

28. Судом першої інстанції встановлено, що направлення на проведення фактичної перевірки та копію наказу про проведення перевірки, а в подальшому і акт фактичної перевірки від 24 січня 2020 року №0022/22-01-32-01/ НОМЕР_1 було вручено продавцю магазину-кафетерію "Три дороги" ОСОБА_2 , яка розписалась в акті перевірки та отримала його екземпляр, що підтверджується відміткою в акті.

29. Задовольняючи позов частково суд першої інстанції посилався на правомірність податкового повідомлення-рішення від 14 лютого 2020 року №0000823201, оскільки позивачем не виконано обов`язку по належному оприбуткуванню коштів. Також суд першої інстанції визнав правомірними податкові повідомлення-рішення №0000843201 та №00002183201 від 14 лютого 2020 року, оскільки позивачем здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої та встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, які були обклеєні однаковими марками акцизного податку. 

30. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

31. В податкових повідомленнях-рішеннях № 0000823201, №0000833201, №0000843201 від 14.02.2020 року зазначено, що вони складені на підставі акту перевірки № 0022/22-01-32-01/ НОМЕР_1  від 22.01.2020 року. 

32. Як встановлено із вищевказаного Акту фактичної перевірки, відповідачем виявлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме:

- порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Р. ІІ Закону №265/95-ВР, а саме: в магазині кафетерії "Три дороги" реалізовано дві пляшки пива "Бочкове" Різдвяний смак, об`ємом 0,5 літра, по ціні 22,00 гривні за пляшку, та не видано фіскальний чек;

- порушення позивачем вимог постанови КМ України №957, а саме встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі віскі за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої. Згідно з ІС "Податковий блок" від 06 листопада 2018 року реалізовано 1 пляшку горілки "Немирівська" Пшенична 0,25 л, міцністю 40% по ціні 40,00 грн. за пляшку, в той час мінімальна роздрібна ціна на горілку (згідно додатку до постанови №957) становить не менше 44,70 гривень за 250 грам (0,25 літра);

- зберігання в магазині з кафетерієм "Три дороги" алкогольного напою (горілки) дві пляшки "Склянка на талій воді" об`ємом 0,5 літрів 40% спирту виробництва ТзОВ "НВП Гетьман", які були обклеєні однаковими марками акцизного податку, а саме: 13 ААБГ № 299797 від 11/18 25,392 грн. та 13 ААБГ №299797 від 11/18 25,392 грн.;

- порушення вимог п. 12 ст. 3 р. ІІ Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутні підтверджуючі документи на товарно-матеріальні цінності (тютюнові вироби, алкогольні напої) , які перебувають в реалізації на загальну суму - 2076 грн. зокрема, до перевірки не надано документи, що підтверджують їх придбання (походження ТМЦ) у постачальників.

33. За порушення пунктів 1, 2 ст. 3 Р. ІІ Закону №265/95-ВР, а саме: в магазині кафетерії "Три дороги" реалізовано дві пляшки пива "Бочкове" Різдвяний смак, об`ємом 0,5 літра, по ціні 22,00 гривні за пляшку, та не видано фіскальний чек, податковим органом складено податкове повідомлення- рішення №0000823201.

34. Відповідно до п.п. 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

35. Пунктом 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання суб`єкт господарювання притягається до відповідальності за вчинене порушення вперше - застосовується фінансова санкція у розмірі -1 гривня.

36. За порушення наведених норм до позивача застосовано податковим повідомленням-рішенням від 14 лютого 2020 року № 0000823201 фінансову санкцію на суму 1 гривня.

37. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо належного включення до складу доходу суми виручки отриманої від реалізації пива у сумі 44 грн.

38. Хоч і позивачем надані докази несправності касового апарату, однак ним не виконано свого обов`язку по належному оприбуткуванню вказаних коштів, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, продавцем було внесено запис до книги обліку розрахункових операцій лише на наступний день, що і підтвердив сам позивача, проте на переконання суду такі доводи не спростовують факту реалізації товару без видачі фіскального чеку та внесення відповідного запису до книги обліку розрахункових операцій безпосередньо після здійснення реалізації.

39. Окрім того, відповідачем зафіксовано порушення позивачем вимог постанови КМ України №957, а саме встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої.

40. Мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

41. Згідно з ч.10 ст.18 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

42. Кабінет міністрів України прийняв постанову від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», у Додатку до якої визначив розміри таких цін.

43. Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України від 21.06.2012 № 5007-VІ «Про ціни і ціноутворення» граничні ціни, установлені органами державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, є обов`язковими для застосування суб`єктами господарювання.

44. Згідно з п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ціни і ціноутворення», гранична ціна - це максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання.

45. Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

46. Згідно з абз. 31 ст. 1 Закону № 481/95-ВР, мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

47. Пунктом 1 постанови КМ України № 957 встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

48. Відповідно до абз. 17 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, але не менше 10 000 гривень.

49. Як встановлено судом, згідно з ІС "Податковий блок" від 06 листопада 2018 року реалізовано 1 пляшку горілки "Немирівська" Пшенична 0,25 л, міцністю 40% по ціні 40,00 грн. за пляшку, в той час, як мінімальна роздрібна ціна на горілку (згідно додатку до постанови №957) становить не менше 44,70 гривень за 250 грам (0,25 літра).

50. Вказаний факт порушення підтверджується витягом з ІС "Податковий блок" від 06 листопада 2018 року, який наявний у матеріалах перевірки.

51. Таким чином, суд вважає податкове повідомлення - рішення від 10 лютого 2020 року №0000843201 про застосування до позивача 10000 грн. штрафу, таким, що прийняте відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

52. Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності винесеного податкового повідомлення від 14 лютого 2020 року №0002183201 на суму 17000,0 грн.

53. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

54. Підпунктом 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

55. Згідно з підп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України, маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

56. За приписами підп. 226.1 статті 226 ПК України передбачено, що в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

57. У відповідності до п. 226.2 ст. 226 ПК України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

58. Згідно з п. 226.11 ст. 226 ПК України, зберігання немаркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

59. Отже, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.

60. Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

61. В ході проведення перевірки встановлено зберігання в магазині з кафетерієм "Три дороги" алкогольного напою (горілки) дві пляшки "Склянка на талій воді" об`ємом 0,5 літрів 40% спирту виробництва ТзОВ "НВП Гетьман", які були обклеєні однаковими марками акцизного податку, а саме: 13 ААБГ № 299797 від 11/18 25,392 грн. та 13 ААБГ №299797 від 11/18 25,392 грн.

62. Дані марки були відібрані посадовими особами відповідача у ході проведення перевірки та відправленні на дослідження щодо їх автентичності.

63. Так, Управлінням державної політики у сфері пробірного контролю, документів суворої звітності та лотерейної діяльності надано висновок експертизи, а саме Акт експертизи від 27 березня 2020 року №094-03-20 відповідно до якого зазначено, що дані марки не відповідають наданим Поліграф комбінатом "Україна" контрольним примірникам.

64. Таким чином, склад правопорушення, за яке Законом №481/95-ВР передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

65. При цьому, випадки, коли алкогольні напої та тютюнові вироби вважаються немаркованими, перелічені п. 226.9 ст. 226 ПК України та п. 20 Положення № 1251.

66. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку апелянтом належними та допустимими доказами не спростовано встановлених актом перевірки порушень щодо здійснення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 роздрібної торгівлі  алкогольними напоями.

67. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

68. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

69. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

70. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

71. В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

72. Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта спростовуються встановленими обставинами та їх правовою оцінкою. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягали задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними та скасування  податкових повідомлень-рішень № 0000843201, № 0000823201, 002183201.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

73. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

74. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

75. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

76. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

77 . Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

78. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  26 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.