ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/4941/20 пров. № А/857/12081/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Кушнерика М. П., Пліша М. А., 
з участю секретаря судового засідання –     Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорціум Меридіан" на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 380/4941/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорціум Меридіан" про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках,-

суддя в 1-й інстанції – Грень Н. М.,
час ухвалення рішення – 01.09.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 01.09.2020 року,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорціум Меридіан", в якому просило суд стягнути з рахунків у банках та інших фінансових установах, обслуговуючих товариство з обмеженою відповідальністю “Консорціум Меридіан” та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів до бюджету борг в сумі 20564,47 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 01 вересня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з  порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що податкове повідомлення-рішення та акт про результати перевірки, на підстави яких виник податковий борг, на адресу ТОВ “Консорціум Меридіан” не надходили та підтвердження щодо надсилання/вручення їх відповідачу контролюючим органом до позову не додано, у зв`язку з чим вважає, що грошове зобов`язання, визначене у ППР не набуло статусу узгодженого, що виключає право контролюючого органу щодо стягнення з відповідача визначеної суми грошового зобов`язання. Просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що податкова вимога, яка знаходиться в матеріалах справи, надіслана контролюючим органом платнику податків за адресою: м.Львів, вул.Луганська, 3, на ту ж адресу, зазначену відповідачем у поданій апеляційній скарзі, однак така була повернута контролюючим органом з відміткою «повернуто за терміном зберігання», тому такий документ згідно з п.42.5 ст.42 ПК України вважається врученим.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідача повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи, останній раз у зв`язку з перебуванням його представника на самоізоляції, однак колегія суддів таке відхиляє, оскільки не надав жодних доказів на підтвердження таких обставин, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “ Консорціум Меридіан ” зареєстрований як юридична особа (код ЄДРПОУ 42992184), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №1006630784 від 13 травня 2020 року. Місцезнаходження відповідача: 79034, Львівська область, м. Львів, вул. Луганська, буд. 3. 
Згідно з інформацією щодо розрахункових рахунків ТОВ “ Консорціум Меридіан ” (код ЄДРПОУ 42992184) у відповідача наявні відкриті рахунки в установах банків.
Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області №19720/9/51-08 від 12 травня 2020 року податковий борг ТзОВ “ Консорціум Меридіан ” становить 20564,47 грн., а саме: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та виник відповідно до податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2019 року №0092665104  на суму 20564,47 (яке винесене на підставі акта перевірки від 18 листопада 2019 року №3758/13-01-51-04/42992184).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг в сумі 20564,47 грн відповідачем перед бюджетом не погашений, в матеріалах справи відсутні докази про вжиття заходів з погашення такої податкової заборгованості, тому наявні достатні підстави для стягнення до бюджету кошти з рахунків ТОВ "Консорціум Меридіан"  відкритих у банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника податків у розмірі 20564 грн 47 коп.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ст. 67 Конституції України встановлюють обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Крім того, пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України передбачає, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
П.57.3 ст. 57 ПК України передбачає, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
П.56.18 ст.56 ПК України надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
П.59.1 ст.59 ПК України передбачає, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з положеннями ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1)
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2).
Матеріалами справи стверджується, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідне зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.
Матеріалами справи стверджується, що 18 листопада 2019 року складено акт камеральної перевірки №3758/13-01-51-04/42992184, на підставі якого прийнято 26 грудня 2019 року податкове повідомлення- рішення №0092665104, такі на виконання вказаних положень Податкового кодексу Головним управлінням ДПС у Львівській області надіслано відповідачу на адресу: м.Львів, вул.Луганська, 3 і повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.11зв., 10, відповідно).  
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2020 року позивачем винесено податкову вимогу форми “Ю” №14354-51 на суму 20564,47 грн та надіслано на адресу відповідача: м.Львів, вул.Луганська, 3, що підтверджується копією реєстру направлень позивача. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що докази на підтвердження того, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога відповідачем оскаржувалися, в матеріалах справи відсутні.
Також відсутні докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 20564,47 грн.
Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що сума 20564,47 грн набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, оскільки доказів на спростування цих обставин ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідач не надав, а тому така підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, на думку колегії суддів, наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що грошове зобов`язання, визначене у ППР, не набуло статусу узгодженого.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі “Серявін та інші проти України” (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                      п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консорціум Меридіан" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 01 вересня 2020 року  у справі № 380/4941/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.