УХВАЛА

13 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  925/1000/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:
позивача - акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - не з`яв.,
відповідача -  приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" - Янович-Бунь І.Б.,
розглянув матеріали касаційної скарги        акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)
на рішення    господарського суду Черкаської області від 20.12.2019  (головуючий суддя Васянович А.В.) та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 (головуючий суддя - Корсак В.А., судді Демидова А.М. і Владимиренко С.В.)
за позовом Компанії
до приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (далі - Товариство)
про стягнення 2 267 144,05 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Позов було подано про стягнення 941 704, 87 грн. пені,    298 089, 15 грн. - 3% річних,   1 027 350, 03 грн. "інфляційних втрат". 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням        відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 12.09.2016 №2316/1617-ТЕ-36 (далі - Договір) у частині своєчасної оплати за переданий природний газ.
Рішенням господарського суду Черкаської області від 20.12.2019 у справі №925/1000/19 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства на користь Компанії 941 704, 87 грн. пені, 172 263, 09 грн. - 3% річних, 756 738, 66 грн. «інфляційних втрат», 28 059, 31 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано таким:
- за період  жовтень 2016 року - червень            2017 року відповідач здійснював оплату за природний газ у порядку та на умовах, визначених спільними протокольними рішеннями, що були укладені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок №20), а тому правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних та "інфляційних втрат" за несвоєчасно оплачений природний газ, що поставлявся в період грудень 2016 року - червень 2017 року  відсутні, оскільки  сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. Тому для нарахування пені на підставі пункту 8.2 Договору, 3 % річних та "інфляційних втрат" на підставі статті 625 Цивільного кодексу України необхідно, щоб відповідач здійснив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями. Таким чином, у стягненні 125        826, 06 грн. - 3% річних та 270    611, 37 грн. судом відмовлено; 

- що ж до нарахування пені, 3% річних та "інфляційних втрат" за несвоєчасну оплату поставленого природного газу за період липень-вересень 2017 року, то місцевий суд, задовольняючи позов у цій частині, виходив з того, що підпунктом 2  пункту 6.2 Договору передбачено, що в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу. Тому відповідач не обмежувався у здійсненні розрахунків лише рахунками зі спеціальним режимом використання та мав передбачені Договором можливість і зобов`язання сплатити заборгованість власними коштами та міг впливати на стан розрахунку. Водночас Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затверджений    постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217    (далі - Порядок №217), не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020: апеляційну скаргу        Компанії залишено без задоволення; апеляційну скаргу        Товариства задоволено; рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено; стягнуто з Компанії на користь Товариства    42    090,89 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, тому що:
-  борг за Договором сплачувався декількома способами, а саме: за спільними протокольними рішеннями з посиланням на Порядок №20, а також відповідно до    Порядку № 217     та    Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №    256 (далі - Порядок № 256), якими змінено договірний порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у Договорі;
- у зв`язку з прийняттям Порядку № 217 державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває теплопостачальну організацію від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки постачальника природного газу (постачальник із спеціальними обов`язками) за визначеними нормативами; 
- відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з постачання природного газу, що надавались йому позивачем на підставі Договору, оскільки у даному випадку, у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за природний газ, оскільки всі кошти, які надходять на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно з затвердженим поставами НКРЕП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача; 
- оскільки доказів, які підтверджують перерахування коштів з порушенням строків, визначених Порядком №217, позивачем не надано, то строки виконання зобов`язання відповідачем за Договором шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання не були порушені, у зв`язку з чим підстави для нарахування відповідачу пені, "інфляційних втрат" та 3% річних відсутні.
У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія зазначає, що вона не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і вважає, що судом апеляційної інстанції було безпідставно відмовлено у стягненні сум, які  не були сплачені за Порядком №20, таким чином, постанова прийнята з  порушенням норм матеріального права, зокрема статті 233 Господарського кодексу України, статей 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України без дослідження усіх істотних обстави справи. 
Компанія, зокрема, вказує, що: 
- суд апеляційної інстанції, відмовляючи у стягненні пені, 3% річних та «інфляційних витрат», не врахував висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах викладених у постановах Верховного Суду від 22.11.2019  у справі №910/3657/18,  від 28.11.2019 у справі № 916/2286/18, від 28.11.2019 у справі № 916/2286/18, від 28.11.2019 у справі № 925/74/19 щодо застосування Порядку № 256,  у постанові від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16 та у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16 щодо застосування Порядку № 217 і в постанові від 26.06.2020 у справі №904/1210/18 щодо застосування Порядків №256 і №217; 
- жоден нормативно-правовий акт не містить заборони на нарахування штрафних санкцій на власні кошти відповідача; 
- позивачем та відповідачем не укладалися будь-які договори щодо здійснення розрахунків у порядку визначеному Порядком №256; 
- сторони прямо передбачили в Договорі (пункт 6.3) обов`язок відповідача за відсутності або несвоєчасності надходження грошей через рахунок із спеціальним режимом використання відповідача сплачувати заборгованість власними коштами в строки, передбачені умовами Договору;   
- відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобов`язань, зокрема шляхом перенесення оплати, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо. 
У касаційній скарзі Компанія просить: рішення    господарського суду Черкаської області від 20.12.2019 у частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та "інфляційних втрат" скасувати; постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №925/1000/19 щодо відмови в задоволенні позовних вимог скасувати; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Компанії про стягнення пені в розмірі 941 704,87 грн., 3% річних у розмірі 232 334,14 грн. та "інфляційних втрат" у розмірі 930 664,56 грн. задовольнити;  судові витрати  зі сплати судового збору в розмірі 63 141, 10 грн.  за розгляд касаційної скарги покласти на відповідача. 
У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи Компанії - безпідставними та  такими, що суперечать чинному законодавству, касаційна скарга підлягає відхиленню та просить у задоволенні касаційної скарги відмовити. У доповненнях до відзиву Товариство зазначає, що наведені у касаційній скарзі посилання на висновки Верховного Суду у справах № 910/3657/18, №916/2286/18, № 925/74/19 є неприйнятними, оскільки у всіх цих справах рішення попередніх судових інстанцій були скасовані Верховним Судом повністю або частково з передачею справ на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення відповідних справ, а, отже, й формування правового висновку Верховного Суду у таких справах. 
Разом з тим, Касаційним господарським судом з`ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 04.09.2020 у справі № 903/918/19 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання щодо неоднакового застосування положень    Порядку № 217 щодо можливості теплопостачальних організацій впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, а відтак застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та "інфляційних втрат".
Ухвалою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 09.09.2020: прийнято справу №903/918/19 разом з касаційною скаргою Компанії на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 та рішення господарського суду Волинської області від 28.01.2020 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду;  вирішено здійснити перегляд постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 та рішення господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/918/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 7 частини першої    статті 228 Господарського процесуального кодексу України    (далі -    ГПК України) cуд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої    статті 229 ГПК України   провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З огляду на те, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 903/918/19 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відповідно до пункту 7 частини першої    статті 228 ГПК України зупинити касаційне провадження у справі №        925/1000/19 до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі   № 903/918/19. 
Керуючись пунктом 7 частини першої    статті 228 ГПК України, Касаційний господарський суд
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 925/1000/19 за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення    господарського суду Черкаської області від 20.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №903/918/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.
Суддя                                                                                              В. Селіваненко
Суддя                                                                                             І. Булгакова                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                             
Суддя                                                                                             Б. Львов