ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2020 р.           Справа№ 910/10298/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 
 
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія»
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020
у справі № 910/10298/20 (суддя - Ярмак О.М.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія»
про    стягнення 114 897, 99 грн
розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.  269,  270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог
Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська Пожежно-Страхова Компанія" про стягнення 111 152,76 грн відшкодування по ДТП з вини страхувальника відповідача за полісом АО/0043654. А також позивач просив стягнути з відповідача 2 623,93 грн - пені, 564,87 грн 3% річних, 556,43 грн інфляційних втрат.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» на користь ТОВ «Експрес Страхування» 111  152, 76 грн відшкодування, 2  623, 93 грн пені, 564, 87 грн 3 % річних, 556, 43 грн інфляційних втрат, 2  102, 00 грн судового збору.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» 19.10.2020 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2020 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку, яке мотивовано отримання оскаржуваного рішення 28.09.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 було поновлено Приватному акціонерному товариству «Українська Пожежно-Страхова Компанія» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/10298/20; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/10298/20.
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів
Так, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, яке ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Апелянт стверджує, що з моменту отримання від ТОВ « 88/99ТЬ» (як первісного кредитора) заяви про виплату страхового відшкодування, для відповідача розпочався строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування за полісом № АО/0043654. Враховуючи, що підстав для відмови (первісному кредитору) у виплаті не було, заяв про заміну кредитора у зобов`язанні відповідачем отримано не було, відповідач здійснив виплату первісному кредитору страхового відшкодування. А тому за доводами скаржника, через неповідомлення останнього про заміну кредитора, саме позивач (як новий кредитор) повинен нести ризик настання несприятливих наслідків у зв`язку зі зміною кредитора. Тоді як виплата відповідачем страхового відшкодування ТОВ « 88\99ТЬ» як первісному кредитору, на думку апелянта, є належним виконання останнього за полісом № АО/0043654. 
А тому скаржник просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати з прийняттям нового рішення - про відмову в позові повністю. 
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач у поданому відзиві проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх не обґрунтованими з наступних підстав.
Так, сторона стверджує, що заявою № 3.19.3484 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) від 05.02.2020 вих. 874/07-3.19.3484 було направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення 0500078151822. Вказаний лист-заяву відповідач отримав 11.02.2020, що підтверджується належними доказами, долученими до позовної заяви (п. 18 додатків до позову). Тоді як виплата страхового відшкодування відповідачем на рахунок первісного кредитора (ТОВ « 88/99ТЬ») була здійснена лише 07.04.2020 в розмірі 68 397,36 грн. А тому доводи апелянта про необізнаність заміни кредитора у зобов`язанні спростовуються матеріалами справи. 
Також позивач зазначає, що не погоджується з позицією апелянта про необхідність урахування при виплаті суми страхового відшкодування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля та зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ. А також позивач навів судову практику в аналогічних спорах за участю ТДВ «Експрес Страхування». 
Таким чином, сторона просила враховувати доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін. 
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2019 року між ТДВ «Експрес Страхування» (страховик) та ТОВ « 88/99ть» (страхувальник) було укладено договір №208.19.2487506 добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом  «RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до  постанови Святошинського районного суду від 15.01.2020 у справі №759/23468/19 (провадження № 3/759/234/20), 06.12.2019  о 09 год. 15 хв. в м. Києві по пр. Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів, а саме -«RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 та «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 . Вказана ДТП трапилась внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 . Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. (Вказані обставини враховуються судом апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 75 ГПК України). 
27.12.2019 страхувальник - ТОВ « 88/99ть» звернувся до позивача із заявою про ДТП 06.12.2019, та виплатою страхового відшкодування по договору №208.19.2487506 на рахунок СТО АЦ Голоївський.
Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «АЦ Голосіївський» № СЧ-0012998 від 19.12.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП 06.12.2019 склала 120   242,12 грн.
03.01.2020 позивач за заявою страхувальника, на підставі страхового акта № 3.19.3484-1 від 03.01.2020 за платіжним дорученням № ЦО00030 здійснив виплату на рахунок ТОВ «АЦ Голосіївський» страхового відшкодування для проведення ремонтних робіт автомобіля «RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 у сумі 113   752,76 грн.
Протоколом огляду транспортного засобу від 21.01.2020 визначено характер та перелік пошкоджень автомобіля «RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 в ДТП 06.12.2019.
За Актом виконаних робіт ТОВ «АЦ Голосіївський» № ЗН-81195 від 20.01.2020 вартість деталей, ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля страхувальника позивача становить 120   242,11 грн.
Відповідно до Звіту № 130 про оцінку КТЗ «RENAULT/LOGAN» державний номер НОМЕР_1 , складеного 23.01.2020, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу визначено у сумі 122 541,33 грн.
Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3019344505647624 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 - ТОВ «АВТОПІЛОТ» станом на час ДТП 06.12.2019 була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом № АО/0043654.
Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ та копії полісу ліміт за шкоду майну за полісом АО/0043654 складає 130 000,00 грн, а франшиза 2600,00 грн.      
Матеріалами справи встановлено, що 07.02.2020 позивач надіслав на адресу відповідача листом за вих..№ 274/07-3.19.3484 від 05.02.2020 заяву № 3.19.3484 про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування» по ДТП 06.12.2019 у розмірі 113 752,76 грн виплаченого страхового відшкодування за платіжним дорученням № ЦО00030 від 03.01.2020. Вказана вимоги згідно опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку була надіслана за поштовим відправленням № 0500078151822 та відповідно до пошукового ресурсу Укрпошти вручена відповідачу - 11.02.2020, проте залишена без відповіді.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що доводи апеляційної скарги зводяться фактично лише до неповідомлення відповідача про зміну кредитора в деліктному зобов`язанні. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з частинами першою, другою  статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 ЦК України.
Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.
На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.
При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.
Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.
Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.
В цілому, як за змістом статті 1191 ЦК України, так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України.
При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.
При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.
У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України.
Наведених висновків дійшла Велика Палата у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17, а також постанові № 916/2554/17 від 17.01.2020, які суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні даної справи на підставі ч.4 ст 236 ГПК України. 
Водночас, суд апеляційної інстанції щодо заперечень відповідача, які ґрунтуються на факті виплати відшкодування 07.04.2020 страхувальнику позивача - ТОВ « 88/99ть» у сумі 68 397,36 грн, (що за доводами учасника справи, свідчить про належне виконання зобов`язань) зазначає наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ « 88/99ть» звернулось до страхувальника ТДВ «Експерес Страхувальння» із заявою про виплату 27.12.2019, виплата здійснена 03.01.2020, водночас заява про повідомлення про цю виплату та вимога відшкодування за полісом № АО/0043654 отримана відповідачем 11.02.2020, що не було спростовано відповідачем ні в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.
Доказів здійснення відповідачем виплати ТОВ « 88/99ть» станом на 03.01.2020 відшкодування, у т.ч. здійсненого за власним розрахунком, що було б підставою для задоволення права ТОВ « 88/99ть» на відшкодування по ДТП 06.12.2019 за рахунок третіх осіб, у даному випадку відповідача, та втрати права страхувальника на відшкодування від страховика, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що виплата відповідачем  ТОВ « 88/99ть» відшкодування 07.04.2020, за наявності заяв потерпілої особи 06.12.2019, 20.12.2019, будучи обізнаним про заміну кредитора у зобов`язанні та вже здійснену виплату ТДВ «Експерес Страхування» 03.01.2020, про що було чітко зазначено у заяві № 3.19.3484, є волевиявленням відповідача, проте не може бути підставою та належним доказом здійснення ним своїх зобов`язань перед позивачем, як новим кредитором замість  ТОВ « 88/99ть», у визначеному законом порядку.
За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 111 152,76 грн   правомірно задоволено судом першої інстанції, як і задоволення інших (похідних вимог) щодо стягнення  2623,93 грн - пені, 564,87 грн - 3% річних, та 556,43 грн - інфляційних втрат за період з 13.05.2020 по 13.07.2020 прострочення.
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне переглядати рішення суду першої інстанції лише в межах доводів (які зводять лише до не повідомлення відповідача про заміну кредитора), оскільки порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України) судом апеляційної інстанції встановлено не було. 
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. 
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про обґрунтованість заявлених до стягнення позивачем позовних вимог. 
Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська Пожежно-Страхова Компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/10298/20  - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/10298/20 - залишити без змін.
3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство «Українська Пожежно-Страхова Компанія».
4. Поновити дію рішення, зупиненого ухвалою від 09.11.2020 у справі № 910/10298/20. 
5. Матеріали справи № 910/10298/20 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім