УХВАЛА

25 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 826/2611/17
адміністративне провадження № К/9901/29243/20
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді   Мацедонська В.Е.,
перевіривши   касаційну скаргу Міністерства юстиції України
на рішення   Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року
та постанову   Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року
у      справі № 826/2611/17 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, -
УСТАНОВИВ:
05 листопада 2020 року до Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року, позов задоволено повністю. 
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим   статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту четвертого частини другої   статті 330   КАС України   у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі   інших підстав   для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права   не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 78 КАС України щодо преюдиційності обставин справи, тобто обов`язковості фактів, установлених судовим рішенням в одній справі при розгляді інших справ та неврахування висновків, викладених у постанова Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі №911/1442/19 та від 03.07.2018 року у справі №917/1345/17, що призвело до існування рішень судів, висновки яких суперечать один одному. Таким чином, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду, Міністерство юстиції України одночасно вказує на неврахування судами висновків Верховного Суду у справах №911/1442/19, №917/1345/17.
Водночас правовідносини у справах №911/1442/19 та №917/1345/17, на висновки Верховного Суду в яких послався скаржник, не є подібними до спірних правовідносин, оскільки у вказаних справах предметом розгляду справи є стягнення неустойки, розірвання договорів та  стягнення дивідендів у господарських спорах.
Натомість, у цій справі предметом спору є дотримання відповідачем процедури притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності та встановлення у його діях складу дисциплінарного проступку, що став підставою для прийняття Міністерством юстиції України відповідного рішення про накладення на нього стягнення у вигляді попередження. 
Крім того, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові послався на причини неврахування обставин, встановлених у справі №812/1187/16, зокрема, з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 28.05.2020 року судові рішення у справі №812/1187/16 скасовано.
З урахуванням змін до   КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційна скарга Міністерства юстиції України підлягає поверненню як така, що не містить викладення підстав касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року та постанови   Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року.
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього   Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішенні, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою   статті 328 КАС України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини 5   статті 332 КАС України   касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої   статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею   328,   330,   332 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення   Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року та постанову   Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у      справі № 826/2611/17 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                                                 В.Е. Мацедонська