ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 766/9422/19
Номер провадження: 22-ц/819/1659/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.
Семиженка Г.В.
секретар    Плохотніченко А.В.
учасники справи: 
позивач : ОСОБА_1 
відповідачі: Головне управління національної поліції в Херсонській області, Державна казначейська служба України
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, Державної Казначейської Служби України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 вересня 2020 року, у складі судді Ус О.В., повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, Державної Казначейської Служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої діями або бездіяльністю органів досудового розслідування
ВСТАНОВИВ:
       В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати за рахунок Державного бюджету України на його користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 163 768 гривень компенсації моральної шкоди, 289 660 гривень компенсації матеріальної шкоди та вартість правової допомоги в розмірі 1 000 гривень.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є засновником приватного підприємства "Кирпичний двір". У 2011 році ним було внесено до каси підприємства для здійснення комерційної діяльності грошові кошти в сумі 140 000 грн. Однак, директор ПП "Кирпичний двір" ОСОБА_2 , керуючи підприємством, ніякої діяльності не вів, а внесені ним кошти привласнив та розтратив. Дізнавшись про злочинні дії директора, 20.12.2011 року він звернувся до МВС із заявою про злочин. Однак, органи МВС України на протязі 2011-2012 років кілька разів відмовляли у порушенні кримінальної справи. Після введення в дію нового КПК України, ним було подано заяву про кримінальне правопорушення та Суворовським РВ Херсонського МУ УМВС в Херсонській області 12.12.2012 року відомості про злочин було внесено до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №12012230040000695, з кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження №12012230040000695 було передано до Дніпровського райвідділу Херсонського МУ УМВС та було закрито 20.12.2013 року за відсутностю складу кримінального правопорушення. Тоді ним знову подано заяву про злочин з іншим формулюванням та Суворовським РВ Херсонського МУ УМВС було відкрито кримінальне провадження №12014230040005472 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. Оскільки злочин вчинено директором підприємства, тобто, службовою особою, до того ж у великих розмірах, то мала б бути кваліфікація за ч. 4 ст. 191 КК України. Вчинений директором ПП "Кирпичний двір" тяжкий злочин підпадав під контроль слідчого управління ГУ УМВС, але слідчим районного відділу міліції для уникнення контролю з боку керівних органів, кожного разу вносилися до ЄРДР відомості з завідомо неправильною кваліфікацією як нетяжкого злочину. Лише після його звернення до прокуратури з заявою про приховування тяжкого злочину, у квітні 2017 року кваліфікацію злочину було змінено на правдиву, за ч. 4 ст. 191 КК України. Однак, за 5,5 років розслідування не завершено, слідчі дії у кримінальному провадженні останні 2 роки взагалі не провадяться. У кримінальному провадженні №12014230040005472 слідство проводилося недбало, з порушенням розумних строків розслідування, слідчим систематично не проводилися необхідні слідчі дії, не виконувалися вказівки процесуальних керівників, слідчих суддів та власного керівництва. Кримінальне провадження кілька разів незаконно закривалося, йому доводилось звертатися до суду для скасування незаконних постанов слідчих та поновлення розслідування. Після його скарг на недбалість слідчих, від проведення слідства у вказаному кримінальному провадженні було відсторонено слідчих Веретельникову А.В., Головченко К.М., Ювченко А.В. Прокуратурою також було усунуто процесуального керівника ОСОБА_3 .
У кримінальному провадженні він є потерпілим, оскільки йому завдано значної матеріальної шкоди. Оскільки відома особа, яка обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, відомі обставини злочину, вважає, що розслідування у кримінальному провадженні відповідачем проводилося неефективно, з порушенням розумних строків розслідування, з неодноразовими незаконними закриттями кримінального провадження, та як наслідок, з порушенням його прав, як потерпілого, зокрема на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Вказує, що йому також завдано моральну шкоду. При визначенні наявності заподіяння моральної шкоди, виходить з того, що він зазнав душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою - бездіяльністю органу, що проводить досудове розслідування, щодо його самого. А саме, він страждає через те, що до часу звернення до суду з позовом не відновлене жодне з порушених кримінальним правопорушенням (злочином) його прав, він докладає неабияких зусиль для відновлення таких прав, подаючи компетентним органам скарги на бездіяльність органу досудового розслідування та оскаржуючи їх незаконні рішення. Порушення цих прав призводить до зміни у життєвих та виробничих його стосунках з оточуючими, відволіканням, втратами часу та життєвих сил тощо. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень; в задоволенні решти вимог відмовлено.
З апеляційною скаргою на вказане рішення суду в частині задоволення позовних вимог звернулась Державна казначейська служба України. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що шкода за рахунок державного бюджету України відшкодовується виключно у випадках, прямо передбачених ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а в даному випадку відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди згідно ст.1173,1176 ЦК України. Просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Головне Управління Національної поліції в Херсонській області також звернулось з апеляційною скаргою на вказане рішення суду в частині задоволених позовних вимог. Зазначає, що Головним Управлінням Національної поліції в Херсонській області не приймалися незаконні рішення, не вчинялися незаконні дії чи бездіяльність, якими позивачеві завдана шкода, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. 1173,1174 ЦК України, що передбачають відшкодування шкоди завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, посадовою особою органу державної влади незалежно від вини цих органів та цих осіб. Також зазначає, що позивачем жодними доказами не доведено спричинення йому моральної шкоди. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції також звернувся ОСОБА_1 , який вказує, що висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних про стягнення матеріальної шкоди є помилковим та зроблений на підставі неправильного застосування норм матеріального права. Зазначає, що матеріалами кримінального провадження, а саме квитанціями до приходного касового ордеру, виданими особисто ПП «Кирпичний двір» ОСОБА_2 підтверджено спричинення йому матеріальної шкоди в розмірі 140 000 гривень, відповідачами вказана обставина не заперечувалась, тому суд дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Також вказує, що судом не обґрунтовано часткове задоволення позовних вимог про стягнення на відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень, а не 163 768 гривень, які було заявлено ним до відшкодування. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Державна казначейська служба України у відзиві на апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції в Херсонській області погоджується з доводами апеляційної скарги та вказує, що судом не було встановлено незаконних дій посадових осіб і тому відсутні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивача. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача - Головного управління національної поліції в Херсонській області, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з кримінального провадження №12012230040000695 12 грудня 2012 року внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України, за фактом того, що 20.05.2011 року директор ПП "Кирпичний двір" ОСОБА_2 , шляхом обману, уклавши з ОСОБА_1 договір позики від 20.05.2011 року від імені ПП "Кирпичний двір" заволодів грошовими коштами. Крім того, впродовж червня місяця 2011 року заявником ОСОБА_2 були передані кошти в сумі 40 000 грн. для закупівлі будівельних матеріалів та подальшої їх реалізації. Заявник – ОСОБА_1 (а.с.18)
Постановою слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 16.08.2013 року закрито кримінальне провадження №12012230040000695 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 19).
Згідно листа Прокуратури Дніпровського району м. Херсона №103/298-13 від 23.12.2013 р. на клопотання ОСОБА_1 про відвід слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області розглянуто та повідомлено, що заяву від 12.12.2012 року за фактом заволодіння директором ПП "Кирпичний двір" ОСОБА_2 грошовими коштами у сумі 140 000 грн 12.12.2012 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012230040000695 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. За результатами проведеного досудового розслідування 16.08.2013 року слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 01.10.2013 року процесуальним керівником скасовано постанову про закриття кримінального провадження направлено для проведення досудового розслідування. На даний час відсутні достатні підстави для відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування відповідно до ст. 36,77 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №12013230040000695 триває (а.с. 21).
Згідно витягу з кримінального провадження №12014230040005472 09 жовтня 2014 року внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що в період часу з 24.05.2011 року по 08.06.2011 року невстановлена особа, представившись як ОСОБА_2 , знаходячись у приміщенні ПП "Кирпичний двір", розташованого в АДРЕСА_1 , під приводом здійснення підприємницької діяльності, шахрайським шляхом заволоділа його грошима у сумі 140 000 грн. (а.с. 22).
Листом Херсонської місцевої прокуратури від 20.04.2017 року №83/95-14 на звернення ОСОБА_1 щодо зміни правової кваліфікації кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12014230040005472 від 10.10.2014 року та інших питань розглянуто та повідомлено, що слідчим СВ Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12014230040005472 від 10.10.2014 року за його зверненням з приводу неправомірних дій ПП "Кирпичний двор". Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією, що передбачена ч. 4 ст. 191 КК України. На підставі п. 6 ст. 242 КПК України з метою перевірки відомостей про розмір завданих матеріальних збитків, слідчим призначено судово-економічну експертизу. Таким чином, на даний час, достовірні відомості про розмір заподіяних в ході досудового розслідування збитків не здобуто. За таких обставин підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення співробітником органів Національної поліції України в Херсонській області кримінального правопорушення не вбачається. Одночасно роз`яснено права на оскарження рішення, дій та бездіяльності слідчого та прокурора (а.с. 24).
Управлінням МВС України в Херсонській області за вих. №8/Ф-109 від 02.03.2015 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що керівництвом слідчого управління УМВС за дорученням начальника УМВС розглянуто його повторне звернення щодо неналежного розслідування кримінального провадження №12014230040005472 за ч. 1 ст. 190 КК України та слідчого СВ Суворовського РВ УМВС ОСОБА_4 суворо попереджено про необхідність належним чином проводити досудове слідство у кримінальному провадженні №12014230040005472 та ознайомити його з матеріалами провадження (а.с. 28).
Листом Управління МВС України в Херсонській області за вих. №8/Ф-593 від 20.07.2015 р., на звернення ОСОБА_1 про неналежне розслідування слідчими СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС, Комсомольського РВ ХМУ УМВС, Дніпровського РВ ХМУ УМВС кримінальних проваджень №12014230040005472 за ч. 1 ст. 190 КК України, №12013230020004360 за ч. 1 ст. 185 КК України, №12013230030003824 за ст. 366 ч. 1, 365 ч. 1, 194 ч. 1, 189 ч. 1, 365 КК України, повідомлено, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12014230040005472 доручено слідчому СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС Головченко К.М., якій вказано на необхідність виконання слідчих (розшукових) дій у зазначеному кримінальному провадженні у найкоротші строки (а.с. 29).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 03.06.2015 року зобов`язано слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Веретельникову А.В. розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.12.2014 року у кримінальному провадженні №12014230040005472 (а.с. 31,32).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 01.09.2015 року постанову слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Веретельникової А.В. від 07.08.2015 року про закриття кримінального провадження №12014230040005472 від 10.10.2014 року за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасовано (а.с. 33).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 30.12.2015 року постанову слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Головченко К.М. від 16.12.2015 року про закриття кримінального провадження №12014230040005472 від 10.10.2014 року за ч. 1 ст. 190 КК України скасовано (а.с. 34).
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року скасовано постанову старшого слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Томашевської О.В. від 05.02.2019 року про закриття кримінального провадження №12014230040005472. Слідчим суддею встановлено, що слідчим не виконані вказівки прокурора від 16.01.2017 та 28.11.2017, зокрема щодо проведення судово-економічної експертизи тощо.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на бездіяльність посадових осіб органів державної влади, а також бездіяльність самих органів державної влади. Позивач вважає, що шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, а також тривалим проведенням досудового розслідування, невстановленням особи, яка скоїла злочин, підлягає відшкодуванню державою за рахунок Державного бюджету України.
Статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Однак, правовими підставами для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення майнової шкоди ОСОБА_1 зазначав статтю 1177 ЦК України (а.с.9).
Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частина друга статті 1177 ЦК України).
Держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1207 цього ж Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.
У 2005 році Україна підписала Європейську конвенцію про відшкодування збитку жертвам насильницьких злочинів від 24 листопада 1983 року (не була ратифікована). Втім ця Конвенція передбачає обов`язок держави щодо виплати компенсації не всім потерпілим від злочину, а лише фізичним особам - жертвам насильницьких злочинів.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 вересня 2014 року у справі «Петро Якович Петльований проти України», заява № 54904/08, Суд зауважив, що відповідно до ЦК України питання державної компенсації жертвам злочину врегульовано таким чином, що будь-яка вимога про таку компенсацію є умовною, і ці умови частково викладені у першому пункті статті 1177 ЦК України, який містить слова «якщо особа, яка вчинила злочин, не ідентифікована або неплатоспроможна». Подальші умови полягають у тому, що вони мають бути встановлені окремим законом, який не було прийнято до цього часу. Такий закон має також містити процедуру присудження та сплати компенсації. Ясно видно з цих застережень, що право на компенсацію з боку держави жертвам злочину, передбачене вищевказаною статею Кодексу, ніколи не було призначене, щоб бути безумовним. Практика національних судів підтверджує, що за відсутності закону, який формулює такі положення, право на компенсацію не може виникнути згідно зі статтею 1177 ЦК України, як окремо взятою.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України у редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу, у справах за заявами № 54904/08 і № 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, яким держава не компенсувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Тому ЄСПЛ відзначив, що право на відшкодування державою потерпілим унаслідок кримінального правопорушення ніколи не було безумовним. Оскільки заявники не мали чітко встановленого в законі права вимоги для цілей, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), вони не могли стверджувати, що мали легітимне очікування на отримання будь-яких конкретних сум від держави. З огляду на це ЄСПЛ визнав скарги заявників на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції несумісними з положеннями Конвенції ratione materiae (див. ухвали ЄСПЛ щодо прийнятності від 30 вересня 2014 року у справі «Петльований проти України» (Petlyovanyy v. Ukraine), заява № 54904/08, і від 16 грудня 2014 року у справі «Золотюк проти України» (Zolotyuk v. Ukraine), заява № 3958/13).
Такий висновок зроблено у пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року по справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).
Таким чином, ЄСПЛ проаналізував положення статті 1177 ЦК України у редакції, чинній до 09 червня 2013 року (тобто саме в тій редакції, яку вважає необхідним застосувати заявник щодо спірних правовідносин, на момент їх виникнення) та вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. При цьому ЄСПЛ відзначив, що право на відшкодування державою потерпілим унаслідок кримінального правопорушення ніколи не було безумовним.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ним доведено факт спричинення йому злочином матеріальної шкоди в розмірі 140 000 гривень, якими незаконно заволодів директор ПП «Кирпичний двір» не спростовують висновок суду першої інстанції, про відсутність підстав стягнення такої шкоди на підставі ст.1177 ЦК України. 
Разом тим, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся до суду, мотивуючи позовні вимоги, зокрема й тим, що він має право на відшкодування моральної шкоди від держави за те, що досудове розслідування проводиться тривалий час (8 років) і є неефективним, що підтверджено чисельними постановам слідчих суддів. Таким чином, позивач вказує, що його право порушено, в тому числі внаслідок неефективного розслідування кримінальної справи особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.
Доводи апеляційних скарг Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, Державної Казначейської Служби України про те, що судом не було встановлено факту незаконних дій посадових осіб відповідача - Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, не спростовують висновок суду першої інстанції про те, що неодноразово, як постановами прокурорів, так і судовими рішеннями, що набрали законної сили, було встановлено неналежне проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №12014230040005472 та незаконне прийняття рішень про закриття вказаного кримінального провадження, тому наявні передбачені законом підстави для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.
Суд першої інстанції встановив, що станом на час розгляду справи досудове розслідування у кримінальному провадженні, в якому позивач був визнаний потерпілим триває. На час розгляду справи судом апеляційної інстанції також відсутні відомості про те, що держава провела об`єктивне та незалежне ефективне розслідування випадку заподіяння майнової шкоди позивачу (позитивний процесуальний обов`язок).
Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність тощо.
Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 гривень відповідає характеру та розміру душевних страждань позивача, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 такі висновки суду першої не спростовують.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.  
Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, Державної Казначейської Служби України залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       
Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова 

Г.В. Семиженко