Номер провадження: 22-ц/813/521/20 
Номер справи місцевого суду: 495/8291/17
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
за учавсті секретаря – Чепрас А.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2019 року (одноособово суддя Прийомова О.Ю.) у цивільній справі за позовом Одеського відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» в інтересах члена організації Яковлева Миколи Петровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів зі спадкоємця боржника,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції) 
18.10.2017 року Одеське відділення Українського благодійного фонду «Милосердя» (далі-Фонд) в інтересах члена організації Яковлева М.П. звернулось із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів зі спадкоємця боржника, і, остаточно уточнивши позов 03.05.2018 року, Фонд просив: стягнути з відповідачки 248 878, 78 гривень; у забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку; звернути стягнення на майно спадкодавця, яке перейшло до спадкоємця ОСОБА_2 в натурі у рахунок погашення боргу ОСОБА_4 , яка померла у 2011 році.
Позов обгрунтовано наступним.
Відповідно до договору позики грошових коштів від 28.04.2004 року, ОСОБА_1 , на строк до 28.04.2008 року, передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, еквівалент станном на 28.04.2004 року – 15 986,40 гривень під 10 % річних. З 28.04.2004 року і станом на час зверення до суду ОСОБА_4 грошові кошти не повернула. Про смерть ОСОБА_4 та прийняття спадщини ОСОБА_1 дізнався від ОСОБА_2 , яка повідомила, що у вересні 2017 року, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2017 року вона стала спадкоємцем всього майна після смерті матері ОСОБА_4 ОСОБА_1 у той же день усно пред`явив вимоги та претензію щодо сплати спадкоємцем ОСОБА_2 суми боргу з урахуванням інфляції  та річних процентів в строк до 30.09.2017 року, однак грошові кошти не повернуто, ОСОБА_2 відмовляється спілкуватись з кредитором, на телефонні дзвінки не відповідає. 
Посилаючись на зазначені обставини, представник Фонда просив позов задовольнити. 
У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення з підстав, викладених у позові. Відповідачка не приймала участі у судовому засіданні, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити,  посилаючись на доводи у відзиві на позовну заяву від 28.02.2018 року.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучений ОСОБА_3 , який не приймав участі у судовому засіданні.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2019 року Фонду відмовлено у задоволенні позову в інтересах ОСОБА_1 
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Позивач ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 17.05.2019 року і подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)        
Апеляційна скарга  ОСОБА_1  зазначає: 
Про смерть позичальника ОСОБА_4 та прийняття спадщини її сім`єю він дізнався від ОСОБА_2 , яка у вересні 2017 року повідомила, що її мати ОСОБА_4 померла у 2011 році, а у травні 2017 року, на підставі рішення суду від 18.05.2017 року у справі № 495/8637/16-л, вона стала спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 . В той же день усно він пред`явив вимоги до ОСОБА_2 щодо погашення боргу з урахуванням інфляції та річних процентів у строк до 30.09.2017 року, однак до цього часу кошти не повернуті.
Письмову вимогу про повернення позики, у порядку ст.1050 ЦК України, відправлено поштою 17.10.2018 року на адресу відповідача щодо сплати нею, як спадкоємцем суми боргу. 
Згідно договору позики від 28.04.2004 року, ОСОБА_4 позичила 15 986,40 гривень, еквівалент 3 000 доларів США, п.3 договору позики зазначає, що позичальник зобов`язується повернути таку ж суму та сплатити проценти за користування грішми, за весь час фактичного користування грішми позичальник зобов`язалась сплатити 10% річних, а п.4. договору, що позичальник зобов`язується повернути гроші у такій самій сумі що були передані, зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами, згідно умов цього договору, у строк до 28.04.2008 року, п.6 договору позики зазначає про відповідальність, відповідно до ст.625 ЦК України.
З 28.04.2004 року і до цього часу грошові кошти не повернуті ні ОСОБА_4 , ні її спадкоємцем ОСОБА_2 , якій було відомо про борги. У судових засіданнях позивач неодноразово у присутності ОСОБА_2 наголошував, що кошти, які взяла ОСОБА_4 у борг, витрачала донька, але суд не взяв до уваги його пояснення. ОСОБА_4 неодноразово жалілася йому, що її донька вкрала у неї більшу частину запозичених коштів і витрачала їх на свій розсуд, вона плакала та просила відстрочити борг. За життя позивачки він не звертався до суду у зв`язку з тим, що сльози жінки його зворушили, він дійсно не знав, що позичальник померла.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом ч 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, за змістом ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Позивач лише у вересні 2017 року довідався про порушення свого права, а тому строк позовної давності рахується з того часу, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідачка ОСОБА_2 оманим шляхом з корисливих мотивів заволоділа документами свідка ОСОБА_5 , який повідомив йому та написав до суду пояснення, що він був в алкогольному сп`янінні, коли надав відповідачці документи і написав заву до суду під її диктовку. Суд зазначає, що із заяви ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_7 знав про смерть ОСОБА_4 , однак такої заяви в матеріалах справи немає. Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні брехав під присягу, що начеб-то ОСОБА_4 зверталася до нього із проханням допомогти вирішити питання щодо отримання орендної плати за земельну ділянку, яку начеб-то вона передала йому у користування без належного оформлення документів на оренду. Свідок ОСОБА_9 , зазначила, що вона його бачила на цвинтарі під час поховання ОСОБА_4 , а 17.03.2018 року до її двору під`їхав ОСОБА_1 і почав з`ясовувати стосунки, через що вона звернулася до Білгород- Дністровського ВП ГУНП В Одеській області. В матеріалах справи відсутня копія заяви ОСОБА_9 до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. Свідок ОСОБА_10 у письмових поясненнях зазначивла, що була присутня на цвинтарі серед односельців і бачила його на машині, однак вона не могла його там бачити.
Він заперечує той факт, що знав про смерть ОСОБА_4 і, що користувався земельною ділянкою, договір оренди земельної ділянки із ОСОБА_4 він не укладав.
Відповідачка приховала факт смерті своєї матері від нього, так як знала про позику і зі слів покійної вкрала частину коштів та витрачала їх на свій розсуд. 
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відзив ОСОБА_2 зазначає: 
Представник позивача, намагаючись довести факт того, що ОСОБА_1 направляв ОСОБА_2 письмову вимогу про сплату йому боргу спадкодавця, надав до суду квитанцію №2/33, однак у квитанції №2/33 вказаний отримувач ОСОБА_2 , а відповідачем у справі є ОСОБА_2 , крім того, у додатках (п. 11) до позовної заяви у редакції за № 111 від 17.10.2017 року міститься копія квитанції поштового відправлення №2/33, яка зазначається позивачем, як «копія квитанції поштового відправлення позовної заяви відповідачу – на 1 аркуші», отже, позивач вдався до маніпуляцій і бажає ввести в оману суд.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і будь-яких вимог до боржника ОСОБА_4 за її життя ОСОБА_1 не заявляв, рішення суду, яке б набрало чинності за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики судом не приймалось.
Позивач пропустив строк позовної давності у зв`язку з чим підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності, відповідно до положень ст. 267 ЦК України. Спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати 
спадкоємцями. У даному випадку має місце не пред`явлення кредитором вимог до спадкодавця щодо погашення боргу з відсотками за його життя.
Позивач не направляв до нотаріальної контори претензію кредитора після смерті боржника, у зв`язку з чим позивач пропустив строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється нрава вимоги.
Позивачу було відомо про смерть боржника, оскільки він користувався земельною ділянкою ОСОБА_4 і вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦК України) і лише, якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів та має їхні координати. Законодавством не встановлена відповідальність спадкоємця за невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 1281 ЦК України. 
Згідно з положенням ч. 2 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що судом було прийнято рішення про стягнення певної суми кредитору і боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду.
Позивач вимогу про погашення боргу спадкоємцям не надісилав, пропустивши строки, визначені ст.1281 ЦК України, що позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємців, будь-яка інформація про пред`явлення кредитодавцем вимоги до спадкоємців в матеріалах справи відсутня.
Всупереч ч. 1 ст. 1267 ЦК України, позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, спадкоємця ОСОБА_3 , який має відповідати солідарно за борги спадкодавця, що також не унеможливлює задоволення позову.
Всупереч Закону України «Про громадські об`єднання», Фонд, станом 10.12.2017 р. не внесений до Єдиного реєстру громадських формувань (електронна база даних, яка містить відомості про легалізацію (реєстрацію) громадських організацій), але внесена до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, обов`язковість створення якого визначено Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців та громадських формувань ".
Відповідно до п.2.7. Статуту Фонду, останній може подавати в інтересах його члена позовні заяви, натомість, позивач додав до позову довіреність представника ОСОБА_11 на фізичну особу, яка не має жодного відношення до Фонду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
28.04.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_1 15 986, 40 гривень, еквівалент 3 000 доларів США (по курсу НБУ станом на 28.04.2004 року – 5,3288 за 1 долар США), який нотаріально посвідчений (а.с.23 т.1).
Згідно п.4 договору позики, позикодавець ОСОБА_4 зобов`язалась повернути позикодавцеві гроші у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцеві, зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами, згідно умов договору, у строк до 28.04.2008 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_12 (а.с.73 т.1), якій за життя, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД№ 070886 (а.с.74 т.1), належала земельна ділянка площею 6,01 га в межах згідно з планом, що розташована на території Приморської сільської ради масив НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року ОСОБА_2 визначено додатковий строк на протязі трьох місяців для подачи  до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.75 т.1).
З матеріалів спадкової справи № 544/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що 15.12.20115 року із заявами про прийняття спадщини звернулись діти спадкодавців: син ОСОБА_3 і донька ОСОБА_2 (а.с.162-184 т.1).
Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2017 р. у справі № 495/8637/16-ц, задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконавчого комітету Приморської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності, факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 070886 від 05.11.2002 року, а за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку площею 6,01 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, ділянка № НОМЕР_3 , масив № НОМЕР_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії П-ОД №070887, від 05.11.2002 року (а.с.76,77 т.1).
17.10.2017 року ОСОБА_1 надіслав через пошту ОСОБА_2 , як спадкоємцю ОСОБА_4 , вимогу про повернення позики за договором від 28.04.2004 року (а.с.154-156 т.1).
18.10.2017 року представник Фонду в інтересах члена організації Яковлева М.П. звернулось із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів зі спадкоємця боржника (а.с. 2-5 т.1).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу вимог кредитора до спадкоємця боржника, які регулюються нормами ЦК України.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що вимоги до спадкоємця боржника пред`явлені із порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ч.1 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_1 15 986, 40 гривень, еквівалент 3 000 доларів США, зі строком повернення до 28.04.2008 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла.
За життя ОСОБА_12 , позивач ОСОБА_1 не ставив питання про примусове стягнення грошових коштів на підставі договору позики від 28.04.2004 року.
15.12.2015 року із заявами про прийняття спадщини до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори звернулись діти спадкодавця ОСОБА_12 : син ОСОБА_3 і донька ОСОБА_2 .
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч.2,3 ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (ст. 1281 ЦК України).
ОСОБА_1 стверджує, що дізнався про смерть ОСОБА_4 лише у вересні 2017 року, між тим, відповідачка не погоджується з такими твердженнями позивача, зазначаючи, що про смерть ОСОБА_4 позивач знав ще у квітні 2011 року, оскільки користувався належною ОСОБА_4 земельною ділянкою, крім того, позивач був присутній на цвинтарі під час поховання ОСОБА_4 .
У судовому засіданні 27.02.2019 року свідок ОСОБА_8 пояснив, що що ОСОБА_1 з 2004 року обробляв земельну ділянку ОСОБА_4 і про це йому відомо зі слів самої ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що була присутня на цвинтарі під час поховання ОСОБА_4 і серед односельців на похованні ОСОБА_4 бачила позивача ОСОБА_1 
Цивільне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.1 ст. 1296 ЦК України, ч.5 ст. 1268 ЦК України, ч.1 ст. 1297 ЦК України, ч.3 ст.1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), тоді як право розпорядження спадковим майном виникає після оформлення, у встановленому законом порядку, успадкованого права власності.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст.1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком спадкоємця. Разом з тим, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України)
Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), не призупиняються, не перериваються і не поновлюються.
Недотримання кредитором строків пред`явлення вимог, визначених ст. 1281 ЦК України, позбавляє останнього права вимоги до спадкоємців.
Стаття 1281 ЦК України пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що про відкриття спадщини позивачу ОСОБА_1 було відомо з квітня 2011 року. Із заявою про прийняття спадщини спадкоємець звернулась у грудні 2015 року, а із заявою до спадкоємця ОСОБА_4 та до суду про захист порушеного права, позивач звернувся лише у жовтні 2017 року.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові з підстав недотримання кредитором строків пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи позивача  ОСОБА_1  у скарзі, що: про смерть позичальника ОСОБА_4 та прийняття спадщини він дізнався від ОСОБА_2 у вересні 2017 року і у той же день він пред`явив вимоги до ОСОБА_2 щодо погашення боргу з урахуванням інфляції та річних процентів у строк до 30.09.2017 року; письмову вимогу про повернення позики, у порядку ст.1050 ЦК України, відправлено поштою 17.10.2018 року на адресу відповідача; з 28.04.2004 року і до цього часу грошові кошти не повернуті ні ОСОБА_4 , ні її спадкоємцем ОСОБА_2 , якій було відомо про борги спадкодавця; ОСОБА_4 неодноразово жалілася йому, що її донька вкрала у неї більшу частину запозичених коштів і витрачала їх на свій розсуд; за життя позичальника він не звертався до суду у зв`язку з тим, що сльози жінки його зворушили і він дійсно не знав, що позичальник померла; лише у вересні 2017 року він довідався про порушення свого права, а тому строк позовної давності рахується з того часу, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; відповідачка ОСОБА_2 оманим шляхом з корисливих мотивів заволоділа документами свідка ОСОБА_5 , який повідомив йому та написав до суду пояснення, що був в алкогольному сп`янінні і написав заву до суду під її диктовку; свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні брехав під присягу, що начеб-то ОСОБА_4 зверталася до нього із проханням допомогти вирішити питання щодо отримання орендної плати за земельну ділянку, яку начебто передала йому у користування без належного оформлення документів на оренду і він порекомендував їй звернутися до суду; свідок ОСОБА_9 зазначила, що бачила його на цвинтарі під час поховання ОСОБА_4 , що не відповідає дійсності; він заперечує той факт, що знав про смерть ОСОБА_4 і користувався земельною ділянкою; відповідачка приховала факт смерті своєї матері і не повідомила позивача, оскільки знала про позику і зі слів покійної вкрала частину коштів та витрачала їх на свій розсуд, - до уваги не приймаються. 
28.04.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений договір позики, який нотаріально посвідчений, відповідно до якого ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_1 15 986, 40 гривень, еквівалент 3 000 доларів США на строк до 28.04.2008 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_12 і з цього часу відкрилась спадщина щодо майна спадкодавця ОСОБА_12 . 
У період з 28.04.2008 року (час настання строку повернення позики) і по 26.04.2011 року (час смерті позичальника), тобто майже 3 роки, ОСОБА_1 будь-яким чином не заявляв вимог до позичальника щодо повернення позики.
На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року ОСОБА_2 визначено додатковий строк у 3 місяці для подачи  до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а 15.12.2015 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, і, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Чинне цивільне законодавство про спадкування пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , допитані судом першої інстанції в якості свідків і суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, надав оцінку показам вказаних свідків, як окремо поряд з іншими доказами, так і у їх сукупності.
ОСОБА_5 , у встановленому законом порядку, в якості свідка судом не допитувався, тому суд першої інстації не вправі був посилатись на письмові пояснення цієї особи, разом з тим, вказані обставини не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.
ОСОБА_1 , який знав про смерть спадкодавця ОСОБА_4  у квітні 2011 року і про відкриття спадщини у вигляді земельної ділянки та наявність у спадкодавця спадкоємців, з квітня 2011 року, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, як кредитор, у встановленому законом порядку, вимогу до спадкоємців ОСОБА_4 не пред`являв.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 , як кредитор, пред`явив вимоги до спадкоємцяз пропуском шести місяців з дня коли він дізнався про відкриття (прийняття) спадщини спадкоємцем, строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальним (преклюзивним), не призупиняється, не переривається і не поновлюється, відсутні правові підстави для задоволення позову.
Доводи відповідачки у відзиві на скаргу, що:  ОСОБА_1 направляв їй письмову вимогу про сплату боргу спадкодавця із посиланням на квитанцію №2/33, в якій зазначена отримувач ОСОБА_2 , крім того, у додатках (п. 11) до позовної заяви у редакції за № 111 від 17.10.2017 року міститься копія квитанції поштового відправлення №2/33, як «копія квитанції поштового відправлення позовної заяви відповідачу – на 1 аркуші»; позивач пропустив строк позовної давності, відповідно до положень ст. 267 ЦК України; позивач не заявляв клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача спадкоємця ОСОБА_3 , який має відповідати солідарно; станом 10.12.2017 р. Фонд не внесений до Єдиного реєстру громадських формувань (електронна база даних, яка містить відомості про легалізацію (реєстрацію) громадських організацій); Фонд може подавати в інтересах його члена позовні заяви, однак до позовної заяви додано довіреність представника ОСОБА_11 щодо фізичної особи, яка не має жодного відношення до Фонду, - до уваги не приймаються. 
Судом першої інстанції відмовлено у позові з підстав того, що вимоги до спадкоємця боржника пред`явлені із порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України і в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
ОСОБА_2  є належним відповідачем у справі і незалучення спадкоємція ОСОБА_3 в якості співвідповідача, у даному випадку не є підставою для відмови у позові, оскільки, в силу ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Тому позивач не позбавлений права пред`явити окремий позов до  ОСОБА_3 . 
За змістом п. 2.7 Статуту, Фонд може подавати в інтересах його члена позовні заяви та вести по довіреності справи у всіх судових закладах всіх юрисдикціях та інстанціях (а.с.6-19 т.1). Фонд зареєстрований 14.12.1999 року у виконавчому комітеті Одеської міської ради, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 505269 (а.с.20 т.1). 
Відповідно до Витягу з протоколу №3 загальних зборів від 01.08.2017 року, затвердженого головою Фонду Сусоровою Л.А. 17.10.2017 року, за заявою від 01.08.2017 року ОСОБА_1 прийнятий у члени Фонду (а.с.22 т.1).
ОСОБА_14 є головою Фонду і на її ім`я позивачем видана довіреність від 17.10.2017 року, посвідчена приватним нотаріусом (а.с.36 т.1), тобто повноваження представника належним чином підтверджені.
Доводи відповідачки у відзиві на скаргу, що: будь-яких вимог до боржника ОСОБА_4 за її життя ОСОБА_1 не заявляв і судом не приймались рішення за позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу; має місце не пред`явлення кредитором вимог до спадкодавця щодо погашення боргу з відсотками за його життя, позивач пропустив строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, а тому позбавляється права вимоги; позивачу було відомо про смерть боржника, оскільки він користувався земельною ділянкою ОСОБА_4 і вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - прийняті до уваги і є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Позивач не довів своїх вимог, тому вдісутні підстави для ствердження про порушення його прав, за захистом яких він звернувся до суду.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
З огляду на те, що колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу на рішення суду, яким у позові відмовлено, позивач не має права на відшкодування судових витрат.
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволеннґ.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови суду складено 08.10.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова