ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року 
м. Київ
Справа №  904/2759/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Кондратова І.Д., Кролевець О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:
позивача - Пелиха Д.І.,
відповідача - 1 - Ромащенка К.В.,
-           2 - не з`явився, 
третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області
(суддя - Ярошенко В.І.)
від 04.08.2020
та постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий - Вечірко І.О., судді - Коваль Л.А., Мороз В.Ф.)
від 23.09.2020, 

у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Приватного підприємства «Кримстройдизайн», Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:  ОСОБА_2 ,
про скасування рішення загальних зборів та запису у реєстрі,

В С Т А Н О В И В:

у травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПП "Кримстройдизайн" та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів власників ПП "Кримстройдизайн" № 22/12/18 від 22 грудня 2018 року; визнання незаконним та скасування запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 27.12.2018 № 12241070022029790 щодо зміни керівника юридичної особи ПП "Кримстройдизайн".

Позовні вимоги обґрунтовані, тим що рішення загальних зборів власників ПП "Кримстройдизайн" № 22/12/18 від 22 грудня 2018 року, прийняте всупереч приписам статуту приватного підприємства та Господарського кодексу України, порушує права позивача як одного із власників приватного підприємства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2020, закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України. 

Закриваючи провадження у справі, господарські суди встановили наявність рішення суду у справі № 904/242/19, що набрало законної сили, яким вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у цій справі № 904/2759/20.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати  вказані рішення і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, а саме статтей 86, 175, 231, 236, 237, 269, 270, 282 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 вважає постанову апеляційного суду  та ухвалу місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін.  Вказує на правильне застосування судом норм процесуального права. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, встановивши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень (абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у статті 231 ГПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини 1 статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Обґрунтовуючи підставу позову у цій справі № 904/2759/20 позивач посилався на висновок експерта № 3264-19 від 28.08.2019 у кримінальному провадженні № 12019040650000319, відповідно до якого ОСОБА_3 як секретар зборів власників ПП "Кримстройдизайн" не підписував оскаржуване позивачем рішення зборів від 22 грудня 2018 року. Вказаний висновок експерта не був предметом дослідження та не оцінювався у справі № 904/242/19. 

До того ж, сторонами у справі № 904/2759/20 є ОСОБА_1 (позивач), Приватне підприємство «Кримстройдизайн» (відповідач-1), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-2), а сторонами у справі № 904/242/19 ОСОБА_1 (позивач), Приватне підприємство «Кримстройдизайн» (відповідач-1), Комунальне підприємство "Будинок юстиції" Дніпропетровської обласної ради" (відповідач-2), тобто суб`єктний склад сторін у зазначених справах є різним.

Незважаючи на тотожність предмета і часткову тотожність підстав позовів у цих справах, колегія суддів вважає таким, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі № 904/2759/20 суперечить імперативним положенням пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

При цьому, відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У той же час відповідно до частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином зазначених вище вимог закону не врахував та достеменно не з`ясував чи наявні всі обставини для закриття провадження, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 175 ГПК України, саме щодо наявності всіх трьох складових, необхідних для застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі № 904/2759/20 на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Так, суд першої інстанції вказуючи на те, що наявне рішення суду у справі № 904/242/19, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, належним чином не спростував посилання ОСОБА_1 , як на підставу позову, відсутність факту проведення зборів власників ПП «Кримстройдизайн» 22 грудня 2018 року з огляду на обставини неприйняття в них участі самого ОСОБА_1 та непідписання рішення зборів власників ПП «Кримстройдизайн» від 22 грудня 2018 року ОСОБА_3 , в підтвердження чого позивач надав висновок експерта № 3264-19 від 28.08.2019 у кримінальному провадженні № 12019040650000319. Не було належним чином проаналізовано судом і суб`єктний склад сторін у справі № 904/242/19 та у справі, що розглядається судом.

Отже, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі прийнята з порушенням положень статей 175, 231 ГПК України.

На наведені порушення не звернув уваги і суд апеляційної інстанції, пославшись фактично на ті самі обставини, припустився тих же порушень, що і суд першої інстанції.

За наведених обставин постанову суду апеляційної інстанції не можна вважати такою, що відповідає положенням статей 86, 236, 237, 269, 282 ГПК України.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина 6 статті 310 ГПК України).

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу місцевого суду та постанову апеляційного суду - скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки у цьому касаційному провадженні спір по суті не вирішується, а справа підлягає передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до статті 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2020 у справі за № 904/2759/20 - скасувати, а справу передати до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.  

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Л. Стратієнко

Судді                                                                                                  І. Кондратова 

                                                                                                           О. Кролевець