УХВАЛА

06 жовтня 2020 року 
Київ
справа №826/9950/17
адміністративне провадження №К/9901/22880/20
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., розглянув клопотання Міністерства освіти і науки України про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 826/9950/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
10 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 826/9950/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії повернуто особі, яка її подала.
02 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання Міністерства освіти і науки України про повернення судового збору в сумі 1280,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення від 08 липня 2020 року № 516.
Перевіривши указане клопотання, Суд зазначає таке.
Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною третьою статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктами 6 та 7 частини першої статті 167 КАС України серед загальних вимог до форми та змісту письмового клопотання встановлено, що таке клопотання повинно містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що до нього додаються, а також інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Слід зазначити, що належним доказом сплати коштів в якості судового збору є оригінал платіжного доручення (квитанції) з відміткою банку про проведення платежу.
Проте, заявником до клопотанням про повернення судового збору до суду не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору (оригіналу платіжного доручення, квитанції), а лише надано копію вказаного платіжного доручення.
Слід також зазначити, що до касаційної скарги, яка повернута ухвалою Верховного Суду від  10 вересня 2020 року, оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у відповідному розмірі також не був наданий. 
Відповідно до частини другої статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Враховуючи те, що Міністерством освіти і науки України до суду касаційної інстанції не надано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, Суд дійшов висновку про необхідність повернення клопотання заявнику без розгляду.
Разом з тим, заявник не позбавлений можливості повторного звернення до Верховного Суду із заявою про повернення судового збору з наданням доказів сплати судового збору.
Керуючись статтями 3, 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства освіти і науки України про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                     01 липня 2020 року у справі № 826/9950/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити певні дії - повернути без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     Н. В. Шевцова