ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18518/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  11 листопада 2020 року                                                                                  м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Шурка О.І., при  секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми за договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-032-000001398 від 08.09.2015 року, номер рахунку НОМЕР_1 , де знаходяться кошти позивача в сумі 46  500,00 грн., та поточний рахунок № НОМЕР_2 , де знаходяться кошти позивача у сумі 878,24 грн., відкритих на ім`я ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 , як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-032-000001398 від 08.09.2015 року, номер рахунку НОМЕР_1 , де знаходяться кошти позивача в сумі 46 500,00 грн., та поточний рахунок № НОМЕР_2 , де знаходяться кошти позивача у сумі 878,24 грн., відкритих на ім`я ОСОБА_1 . 
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Разом з тим, відповідач не виконує вимог указаного закону та безпідставно відмовляє у відшкодуванні.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми за договором поточного банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-032-000001398 від 08.09.2015, номер рахунку НОМЕР_1 , де знаходяться кошти позивача в сумі 46 500,00 грн., та поточний рахунок № НОМЕР_2 , де знаходяться кошти позивача у сумі 878,24 грн., відкритих на ім`я ОСОБА_1 .
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами. 
В апеляційній скарзі Уповноважена особа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зокрема, відповідач стверджує, що позивач не є вкладником банку в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кошти, що обліковувались на поточному рахунку позивача на кінець дня 19 травня 2016 року, отримані на умовах договору, укладеного між позивачем та фінансовою компанією товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» (надалі за текстом - «ТОВ «КІЦ»), а не на умовах банківського рахунку чи банківського вкладу. 
Уповноважена особа також звертає увагу, що уклавши договір про відступлення права вимоги з ТОВ «КІЦ» ПАТ «Банк Михайлівський» порушив обмеження, накладені Національним банком України.
Насамкінець, скаржник зазначав, що наказ № 42/1 від 01.06.2016 р. було прийнято ним на виконання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-032-000001398 від 08.09.2015, умовами якого передбачено, що банк за ініціативою клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги Банку.
21.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІРЦ» укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) №980-032-000225833, за яким позивач передає ТОВ «ІРЦ» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «ІРЦ» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. За умовами договору ТОВ «ІРЦ» приймає від ОСОБА_1 власність кошти на наступних умовах: сума коштів 44 000,00 грн., строк користування не більше 365 днів, ТОВ «ІРЦ» повертає кошти у безготівковій формі на рахунок ОСОБА_1 , відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 , та сплачує проценти на рахунок ОСОБА_1 , відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_2 . 
Додатковою угодою від 17.05.2016 року до договору №980-032-000225833 від 21.04.2016 року сторони погодили збільшити суму коштів, яку ТОВ «ІРЦ» приймає від ОСОБА_1 та яка становить 46  500,00 грн.
Згідно з наявними у матеріалах справи копіями довідок про стан рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 20.08.2019 №ЗГ1(К)/2341 та №ЗГ1(К)/2340, 19.05.2016 на рахунок № НОМЕР_2 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли грошові кошти у розмірі 878,24 грн. (оплата процентів за договором №980-032-000225833 від 21.04.2016) та 19.05.2016 на рахунок № НОМЕР_1 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли грошові кошти у розмірі 46     500,00 грн. (повернення коштів, згідно з договором №980-032-000225833 від 21.04.2016).
18 травня 2016 року та 19 травня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» Договори відступлення прав вимоги №1805 та №1, згідно умов яких ТОВ «ІРЦ» зобов`язалось відступити банку права вимоги, належні ТОВ «ІРЦ», за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк, в свою чергу, зобов`язався оплатити права вимоги.
23 травня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову за № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».
На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 від 23 травня 2016 р. яким запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.05.2016 року по 22.07.2016 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
01 червня 2016 року Комісією по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними складено акт № 2 про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності.
За даними цього акту транзакції з перерахування коштів на рахунки 12 160 осіб мають ознаки нікчемності.
Результати перевірки затверджено наказом Уповноваженої особи № 42/2 від 01 червня 2016 року.
12 липня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.07.2016 року за № 1213 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12 липня 2018 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 року за   № 1702 призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича з 05.09.2016 року.
14 серпня 2019 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» із заявою, в якій просив видати довідки про стан поточних рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також надати інформацію про причини не включення до цього переліку та копії наказів про проведення перевірки.
Листом від 20 серпня 2019 року за №3Г1/231 ОСОБА_1 повідомлено про те, що зарахування 19 травня 2016 року коштів на її рахунку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в сумі 878,24 грн. та 46 500,00 грн. відповідно є нікчемними правочинами в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також повідомлено про те, що відповідно до вимог статті 216 Цивільного кодексу України суми коштів в розмірі 878,24 грн. та 46 500,00 грн. мають бути повернуті до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 р. № 4452-VI (надалі за текстом - «Закон № 4452-VI»).
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Пунктом 4 ч.1 ст.2 названого Закону визначено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною 1 ст.4 Закону № 4452-VI, визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом (тут та надалі норми Закону № 4452-VI у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.
Так, згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
За змістом частини 1 статті 35 Закону № 4452-VI тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.
В силу вимог частини 2 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Згідно частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;
9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI   підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення   статей 215, 216 Цивільного кодексу України   не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій   статті 38 Закону № 4452-VI.
Крім того, Законом № 4452-VI Уповноваженій особі надано право виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
Пункт 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 р. № 2346-III визначає, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.
Таким чином, переказ коштів не є правочином і не може бути визнаний нікчемним у порядку ст. 38 Закону № 4452-VI.
Колегія суддів також приймає до уваги, що 15 листопада 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (набрав чинності 19 листопада 2016 року), яким, зокрема, розділ X Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4452-VI доповнено пунктом 15 такого змісту: «До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.».
Доказів повідомлення позивача під розпис про непоширення на кошти, що були залучені на виконання умов договорів у розмірі 46  500 грн. 00 коп. гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», матеріали справи не містять.
Твердження апелянта про те, що позивач не є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський» у розумінні Закону № 4452-VI та про те, що на кошти позивача, які надійшли для нього на його поточні рахунки, відкриті в ПАТ «Банк Михайлівський» не розповсюджуються гарантії, передбачені цим Законом, є безпідставними, оскільки вкладом позивача є саме кошти, що перераховані та перебувають на його рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Михайлівський».
Крім того, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на концепцію, яка вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.
В розумінні ст.177 ЦК України грошові кошти позивача є об`єктом її майнових прав, а тому ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та ст.41 Конституції України є непорушними до тих пір, поки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.
За правилами  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року - без змін.                                                                    
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

Суддя                                        О.М.Оксененко

Суддя                                        О.І.Шурко