Справа № 462/2907/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/667/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,
                при секретарі: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником, -      

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі у справі №462/2907/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Росвен Інвест Україна».
Заяву ТОВ «Росвен Інвест Україна» обґрунтовувало тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2014 року, яке набрало законної сили, на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 22-214/184 від 25 січня 2008 року. На виконання даного рішення 14.10.2014 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/2907/14-ц. 12.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №22-214/184 від 25 січня 2008 року, який був укладений з ОСОБА_3 . 
Оскарженою ухвалою у задоволенні клопотання представника боржника ОСОБА_4 - адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни про закриття провадження у справі відмовлено.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» - задоволено.
Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у виконавчому листі, виданому Залізничним районним судом м.Львова 17 вересня 2014 року у справі № 462/2907/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №22-214/184 від 25.01.2008 року.
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
       Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
       Зазначає, що суд першої інстанції, не дослідивши зміст договору факторингу, дійшов помилкового висновку про перехід права вимоги за договором кредиту №22-214/184 від 25 січня 2008 року, який був укладений з ОСОБА_3 , до ТОВ «Росвен Інвест Україна», оскільки доказів оплати коштів банку за договором про відступлення права вимоги заявником не надано. Вважає, що належним доказом оплати за цим договором про відступлення права вимоги є банківська виписка із зазначенням надходження коштів на банківський рахунок, а не платіжне доручення, оскільки таке доручення може бути відкликане та не проведене. Крім того, посилається на відсутність у матеріалах справи протоколу електронних торгів, який підтверджує придбання права вимоги з таких торгів. Крім того, для укладення договорів факторингу потрібна наявність ліцензії, однак така у матеріалах справи відсутня.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга        не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
       Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
       Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно положень ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
       Так, згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
       Згідно ч. 5. ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»  у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
       Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).
       Відповідно до положень ч. 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 року №905/1976/16).
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 1395236 (один мільйон триста дев`яносто п`ять тисяч двісті тридцять шість) гривень 73 копійки заборгованості за кредитним договором від 25.01.2008 року та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
17.09.2014 року Залізничним районнимй судом м.Львова на виконання рішення від 06.08.2014 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 (згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 21.01.2015 року змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.65, 77, 98)) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 1395236,73 грн за кредитним договором №22-214/184 від 25.01.2008 року та 3654 грн судового збору.
12.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір про відступлення прав вимоги (а.с.81-82), за умовами якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за договорами кредиту згідно додатку.
Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (а.с. 82зв.-84), такий містить дані щодо ОСОБА_3 як боржника за договором кредиту №22-214/184 від 25.01.2008 року, що підтверджується також витягом з реєстру передачі прав вимоги (а.с.85).
Згідно акту приймання та передачі до договору про відступлення прав вимоги від 12.11.2018 року, на виконання умов укладених договорів про відступлення права вимоги та ст. 517 ЦК України банк передав, а новий кредитор прийняв оригінали наявних у банку виконавчих листів згідно реєстру, в тому числі оригінал виконавчого листа № 462/2907/14-ц, виданого 17.09.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №22-214/184 від 25.01.2008 року
Задовольняючи заяву ТзОВ «Росвен Інвест Україна» про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відступленням права вимоги за договором від 12.11.2018 року відбулася заміна кредитора з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Росвен Інвест Україна» у зобов`язанні за кредитним договором №22-214/184 від 25.01.2008 року на суму 1395236,73 грн, боржником за яким є ОСОБА_4 , а тому така заява є підставною та такою, що підлягає задоволенню. 
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.
Доводи апеляційної скарги про ненадання доказів на підтвердження перерахування ТОВ «Росвен Інвест Україна» банку коштів в рахунок відступлення прав вимоги, відповідно до п.п. 2, 4 договору від 12.11.2018 року, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до п.2 договору від 12.11.2018 року про відступлення прав вимоги, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами.
Згідно п.4 договору від 12.11.2018 року про відступлення прав вимоги, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основним договором, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 2599800 грн (не оподатковується ПДВ), що є ціною договору. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону) переможцем яких став новий кредитор.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати за відступлення прав вимоги згідно договору від 12.11.2018 року, заявником надано суду платіжне доручення № 496 від 09.11.2018 року (а.с. 87), за яким ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплачено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2599800 грн, що відповідає ціні договору, визначеній п.4 договору.
Крім того, у даному платіжному дорученні в призначенні платежу зазначено - оплата згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-09-20-000033-b від 17.10.18 рокуза лот F07GL29323, а у договорі про відступлення права вимоги від 12.11.2018 року вказано, що сторони уклали цей договір відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-09-20-000033-b від 17.10.2018 року.
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про неможливість встановлення сплаченої суми за договором про відступлення прав вимоги є необґрунтованими, оскільки сплата такої є чітко визначеною сумою (зазначеною в договорі про відступлення прав вимоги як ціна договору) та підтверджується платіжним дорученням №496 від 09.11.2018 року.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи проколу електронних торгів правильних висновків суду також не спростовують.
Крім того, колегія суддів вважає, що що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. 
Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 28.11.2019 року у справі № 916/2286/16.
Враховуючи, що договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2018 року у встановленому порядку не розірвано та не визнано недійсним, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок районного суду про те, щоправо вимоги за договором кредиту від ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до ТзОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги за договором кредиту №22-214/184 від 25.01.2008 року на суму 1395236,73 грн, а тому підставно задоволив заяву про заміну сторони виконавчого провадження - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» його правонаступником - ТзОВ «Росвен Інвест Україна».
З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 05 листопада 2020 року

Головуючий:         Крайник Н.П. 

Судді:                Шеремета Н.О.

                                                                                 Цяцяк Р.П.