Постанова
Іменем України
 
07 грудня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 629/5908/18-ц
провадження № 61-3653св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: Державне підприємство «Сетам», Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 , 
треті особи: Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу у Харківській області Курявська Олеся Олександрівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційні скарги ОСОБА_4 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2019 року у складі судді Мицик С. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та   м. Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - МВ ДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова ГТУЮ у Харківській області), ОСОБА_4 , треті особи: Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області (далі - КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області), приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу у Харківській області Курявська О. О., про визнання недійсними результатів електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акта державного виконавця про проведення електронних торгів та скасування свідоцтва про право власності на покупця.
 
Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що судовим наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2015 року з них на користь        КП «ЖУК» стягнуто заборгованість за комунальні послуги у розмірі 21 117,32 грн та судовий збір у розмірі 121,80 грн 04 червня 2015 року складений акт опису та арешту майна - квартири АДРЕСА_1 . 04 квітня 2016 року проведено експертну грошову оцінку квартири, яка становила 103 800,00 грн, тобто по 34 600,00 грн за 1/3 частини квартири. 16 травня 2016 року між Лозівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Харківської області та           ДП «СЕТАМ» укладений договір про надання послуг із організації та проведення електронних торгів із реалізації арештованого нерухомого майна. 08 та 13 червня 2016 року проведено перші електронні торги, проте реалізація майна не відбулася у зв`язку з відсутністю допущених учасників, про що складений акт про уцінку нереалізованого нерухомого майна на 30 %. 12 та 26 липня 2016 року проведено повторні торги, але реалізація майна знову не відбулась у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, складений акт про уцінку арештованого нерухомого майна на 50 %. 19 та 31 серпня 2016 року ДП «Сетам» втретє проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна. Продаж 1 та 2 лоту відбувся 19 серпня        2016 року, 3 лоту - 31 серпня 2016 року. Переможцем торгів оголошено ОСОБА_4 , яка запропонувала за квартиру ціну 51 900,00 грн, по 17 300,00 грн за кожну                 1/3 частини квартири. 13 вересня 2016 року державним виконавцем Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківської області складений акт проведення електронних торгів із реалізації нерухомого майна та 15 вересня 2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів. Результати електронних торгів, протоколи проведення електронних торгів, акт про проведення електронних торгів із продажу спірної квартири та видане на їх підставі свідоцтво про придбання майна з електронних торгів є недійсними у зв`язку з порушення чинного законодавства. Їх не повідомлено про дату і час проведення електронних торгів, про такі торги їм стало відомо вже після реалізації майна; реальна ринкова вартість майна, яке реалізоване на електронних торгах, занижена вдвічі, про що також вони не повідомлялися; встановлений переможець торгів не запропонувала ціну, вищу за стартову; проведено три торги, коли зазначеним Порядком та Закону України «Про виконавче провадження» визначено проведення виключно перших та повторних торгів. Заявка державного виконавця до ДП «СЕТАМ» надійшла 16 травня 2016 року, перші торги відбулись 08 та 13 червня 2016 року, тобто з порушенням строків проведення електронних торгів, оскільки заявка для лотів зі стартовою ціною від 5 000,01 до          1 000 000,00 грн строк підготовки для проведення торгів становить 20 календарних днів. Акт про повторну уцінку майна складений 19 липня 2016 року, а електронні торги проведені тільки 17 та 29 серпня 2016 року, що суперечить вимогам закону. Впродовж місяця арештоване майно не реалізовано, чим порушено право боржників. У протоколі організатором не вказано цінові пропозиції учасників 1 та 2, зважаючи на те, що підстава визначення переможця зазначена: «найвища цінова пропозиція». Крім того, в протоколах про проведення електронних торгів № 192171, № 192172 та            № 194353 вказано, що учасник № 3 ОСОБА_4 внесла цінову пропозицію в розмірі 17 300,00 грн за 1/3 частини квартири і стала переможцем торгів. Вона не запропонувала найвищу ціну, а запропонувала саме ціну, за якою лот виставлений на продаж. Проте в протоколах не зазначено, що пропозицій щодо купівлі майна від інших двох учасників не надійшло. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які письмові докази щодо повідомлення їх про проведення торгів та стартову ціну реалізації майна, про що вказано у постановах про результати перевірки законності виконавчого провадження від 24 жовтня 2016 року, де визнано дії державного виконавця такими, що суперечать чинному законодавству. Державним виконавцем прийнято рішення реалізовувати єдине нерухоме майно боржників, в якому вони мешкають, проте на час відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 офіційно працевлаштована у ПП «Бумеранг-3» та отримувала заробітну плату, і державний виконавець могла стягувати суму заборгованості з доходів позивачки та при належному повідомленні інших позивачів, також з їхніх доходів, а не позбавляти єдиного житла. Крім того, тільки деякі документи, що надсилалися державним виконавцем на їхню адресу отримані та підписані одним співвласником майна - ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент проведення виконавчих дій знаходились за межами України, де офіційно працевлаштовані, і не могли знати про дії державного виконавця, стартову ціну реалізації майна, та взагалі про реалізацію їхнього єдиного нерухомого майна на електронних торгах.
 
Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати недійсними електронні торги від 19 та 31 серпня 2016 року з реалізації арештованого нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 ; скасувати протоколи проведення електронних торгів від 19 та 31 серпня 2016 року, скасувати акт проведення електронних торгів від 13 вересня 2016 року, складений державним виконавцем Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області та затверджений начальником Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області, скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 15 вересня 2016 року, видане приватним нотаріусом Лозівського МНО Харківської області та повернути їм у власність спірну квартиру.
 
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня         2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними електронні торги від 19 та 31 серпня 2016 року з реалізації арештованого нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Скасовано протоколи проведення електронних торгів організованих ДП «Сетам» від 19 серпня 2016 року № 192171, № 192172 та № 194353 від 31 серпня 2016 року з реалізації квартири. Скасовано акт про проведені електронні торги від 13 вересня 2016 року, складений державним виконавцем Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області Чеботарьовою Ю. О. та затверджений начальником Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області. Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 15 вересня 2016 року НВХ 475737, видане приватним нотаріусом Лозівського МНО у Харківській області про посвідчення права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 , та повернуто у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спірну квартиру. Стягнуто з Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та               м. Лозова ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 49 305,00 грн, сплачені на користь Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області за придбання лотів: від 19 серпня 2016 року № 162658 по ЄДРВП № 47224135; від 19 серпня 2016 року № 162660 по ЄДРВП № 47223970; від 31 серпня 2016 року № 164457 по ЄДРВП № 47224078, застосувавши реституцію з покладанням на ОСОБА_4 обов`язку повернути придбану на вказаних електронних торгах згідно з лотами від 19 серпня 2016 року № 162658; від 19 серпня 2016 року № 162660 та         № 164457 від 31 серпня 2016 року квартиру ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Стягнуто з ДП «Сетам» на користь ОСОБА_4 2 595,00 грн, сплачених як винагорода (гарантійний внесок) за реалізацію лотів від 19 серпня 2016 року № 162658 (згідно з протоколом № 192171 проведення електронних торгів); від 192016 р. № 162660 (згідно з протоколом № 192172 проведення електронних торгів) та № 164457                   від 31 серпня 2016 року (згідно з протоколом № 194353 проведення електронних торгів).
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що порушення вимог законодавства у виконавчому провадженні державним виконавцем, у тому числі неповідомлення позивачів про відкриття виконавчого провадження, призвело до порушення прав боржників у цьому виконавчому провадженні. Майно реалізовано без належного повідомлення про це боржників, зокрема, наслідком чого стало позбавлення їх права на оскарження дій державного виконавця щодо накладення арешту на квартиру та передачу на реалізацію з публічних торгів належних їм часток квартири (яка є їх єдиним житлом), стартової ціни реалізації майна, що в сукупності вплинуло на результат прилюдних торгів і зміст самого правочину, а тому прилюдні торги підлягають визнанню недійсними та сторони мають бути повернуті в первісний стан.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що внаслідок продажу 2/3 частини квартири отримано 17 300,00*2 =      34 600,00 грн, що перевищує розмір заборгованості позивачів. Необхідність реалізації останньої 1/3 частини квартири 29-31 серпня 2019 року державним виконавцем не обґрунтовано. В суді апеляційної інстанції представник ВДВС не зміг пояснити у зв`язку з чим проведено продаж останньої частини квартири. Посилання, що їм про продаж 2/3 частини квартири стало відомо пізніше не свідчить про необхідність реалізації іншої 1/3 частини квартири. Отже, вважати, що зазначені порушення при проведені електронних торгів не призвели до суттєвих порушень житлових прав позивачів не можна.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи
 
У лютому 2020 року МВ ДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова ГТУЮ у Харківській області подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2019року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суди не врахували висновки Верховного Суду України, висловлені в постановах від 18 листопада 2015 року (провадження 6-1884цс15),        від 29 червня 2016 року (провадження №6-370цс15), та висновок Верховного Суду      від 18 грудня 2019 року у справі № 344/1868/16-ц, у яких зазначено, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Також, скаржник вважає, що судами під час прийняття оскаржуваних судових рішень судами проігноровано вимоги частини 5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIVвід 21 квітня 1999 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 42-VIII від 14 травня 2015 року. Також, вважає, що судами помилково не враховано вимоги частини 1, абзацу 1 частини 3, абзацу 4 та частини 5 статті 74 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII, що свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, що призвело до необґрунтованого висновку суду про задоволення позовних вимог позивачів. Також суду першої інстанції в додатках до відзиву надані докази про направлення державним виконавцем рекомендованою кореспонденцією за адресою боржників, що була зазначена у виконавчих документах, повідомлень про результати визначення вартості майна арештованого майна, які відповідно до витягів із сайту Укрпошта, вручено адресатам особисто. Як на момент здійснення опису та арешту житлового приміщення, так і під час реалізації вказаного майна, сума боргу, з урахуванням стягнення сум виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій за кожним виконавчим провадженням окремо складала 23 540,73 грн та значно перевищувала суму десяти розмірів мінімальної заробітної плати, що діяли під час здійснення виконавчого провадження і проведення електронних торгів. 
 
У березні 2020 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня            2019року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суди помилко не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року (провадження           № 6-1884цс15), від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 13 квітня 2016 року (провадження № 6-1884цс15), від 29 листопада 2017 року (провадження    № 6-231цс17), у яких зазначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Судами порушено норми процесуального права, а саме статей 76-79 ЦПК України, суди оцінили довідку ТОВ «НК Транс» із місця роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка є неналежним та недопустимим доказом. Судами під час прийняття оскаржуваних судових рішень проігноровано вимоги статті 74 Закону України «Про виконавче провадження щодо порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців тат посадових осіб державної виконавчої служби.
 
У липні 2020 року МВ ДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова ГТУЮ у Харківській області подано письмові пояснення, у яких зазначено, що відповідно до вступної частини постанов заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24 жовтня 2016 року про результати перевірки законності виконавчих проваджень зазначено, що перевірка законності виконавчих проваджень здійснюється ним з власної ініціативи. Зазначеними постановами хоча і були визнані дії державного виконавця Чеботарьової Ю. О. такими, що вчинені з порушеннями деяких вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, але при цьому, не були визнані незаконними дії або процесуальні документи державного виконавця за перевіреними виконавчими провадженнями та керівником вищого рівня, як це встановлено вимогами абзацу четвертого частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та не було надано доручень начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо скасування своєю постановою постанов або інших процесуальних документів (або їх частини), винесених у виконавчих провадженнях державним виконавцем. 
 
У липні 2020 року КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області подано письмові пояснення, відповідно до яких позивачі були проінформовані про хід виконавчого провадження, а тому їхні права не порушені. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Обставини встановлені судами 
Наказом Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь                КП «ЖУК» заборгованість за послуги з централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення, утримання будинків та прибудинкової території, вивозу твердих побутових відходів у розмірі 21 117,32 грн та судовий збір у розмірі 121,80 грн.
 
10 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Лозівського МУЮ Харківської області відкрито виконавчі провадження № 47223970, № 47224078, № 47224135 із примусового виконання судового наказу.
 
Постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 червня 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржникам у межах суми боргу.
 
04 червня 2015 року державним виконавцем складений акт, яким встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ліквідного майна, належного боржнику, не виявлено.
 
Згідно з копією договору міни від 01 липня 1995 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Ухвалами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого         2016 року визначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по      1/3 частини спірної квартири.
 
07 квітня 2016 року суб`єктом оціночної діяльності здійснено оцінку арештованого майна та визначено вартість 1/3 частини квартири у сумі 34 600,00 грн.
 
Згідно з копіями протоколів проведення електронних торгів 08-10 червня 2016 року та 13-15 червня 2016 року торги часток квартири за стартову ціну по 34 600,00 грн за лот не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.
 
12-14 липня 2016 року та 26-28 липня 2016 року торги за стартову ціну 24 220,00 грн кожен не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.
 
Згідно з копіями актів уцінки арештованого нерухомого майна, проведено уцінку арештованого майна - 1/3 частини квартири та в результаті уцінки вартість майна 1/3 частини складає 17 300,00 грн.
 
Відповідно до протоколів проведення електронних торгів №№ 192171, 192172, 194353 переможець торгів кожного лоту - 1/3 частини квартири є - ОСОБА_4 
13 вересня 2016 року державним виконавцем складений акт про проведені електронні торги, переможець електронних торгів стала ОСОБА_4 . Загальна сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно склала 51 900,00 грн.
 
15 вересня 2016 року на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого Лозівським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Харківській області від 13 вересня 2016 року, ОСОБА_4 приватним нотаріусом Лозівського МНО видано свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вказану квартиру.
 
Постановами начальника Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області про результати перевірки законності виконавчого провадження від 24 жовтня 2016 року встановлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень та визнано дії державного виконавця Лозівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області          Чеботарьової Ю. О. такими, що суперечать вимогам статті 19, частині першій статті 11, статті 13, частині другій статті 30, частині першій статті 31, статті 52, частині другій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла до 05 жовтня 2016 року) та пунктів 2.11, 2.11.1, 2.1, 3.1.12, 2.9, 4.1.8, 1.12-1.12.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року; визнано бездіяльність начальника Лозівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області такою, що суперечить вимогам частини першої статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, що діяла до 05 жовтня 2016 року) та пункту 1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5; доручено начальнику Лозівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області Бунякіну В. О. зобов`язати державного виконавця, в провадженні якого перебуває зазначене виконавче провадження, провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» у строк до 07 листопада 2016 року.
 
Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 , із 06 жовтня 2014 року по 12 вересня 2016 року вона працювала в ПП «Бумеранг-3» двірником, та з копій довідок ТОВ «НК Транс» вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період із 03 січня 2016 року по     28 вересня 2016 року знаходилися в службовому відрядженні.
 
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 08 листопада 2018 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутнє на праві власності будь-яке нерухоме майно, а ОСОБА_3 на праві власності належать земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, набуті в спадщину та за договором міни у 2018 році.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
 
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
 
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто такий акт є правочином.
 
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
 
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
 
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі                        № 668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення положень закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
 
Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Отже, проведення прилюдних торгів з порушенням є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
 
За змістом статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
 
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
 
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
 
У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Установивши, що розмір заборгованості позивачів, що підлягає стягненню на підставі наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2015 року є меншим за 20 розмірів мінімальної заробітної плати, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про визнання недійсними електронних торгів із реалізації  квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (на момент проведення торгів 21 117,32 грн та           121,80 грн), звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. 
 
Наведена норма спрямована на захист прав громадян на власність і на житло, з тим, щоб уникнути безпідставного позбавлення особи власності, у вигляді нерухомого майна, яке є єдиним житлом боржника, в разі якщо сума боргу є незначною та може бути погашена за рахунок іншого майна.
 
У справі, яка переглядається, суди установили, що сума боргу при якій здійснюється реалізація єдиного житла не відповідала вимогам закону, у зв`язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку, що зміст правочину, яким є оспорювані електронні торги з продажу належної позивачам квартири, яка є їхнім єдиним житлом, на момент вчинення не відповідала вимогам закону та порушувала права позивачів. 
 
Квартира виставлена на продаж у якості трьох лотів: 162658, 162660, 164457, вартість кожного становила 17 300,00 грн. Лоти 162658 та 162660 продано на електронних торгах, що відбулись 17-19 серпня 2016 року. Лот 164457 реалізовано 29-31 серпня 2019 року.
 
Внаслідок продажу 2/3 частини отримано 17300*2 = 34 600,00 грн, що перевищує розмір заборгованості позивачів. Необхідність реалізації останньої 1/3 частини квартири 29-31 серпня 2019 року державним виконавцем не обґрунтовано. 
 
Узагальнюючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про порушення прав позивачів.
 
У своїх касаційних скаргах заявники посилалися на те, що суди не врахували висновки Верховного Суду України, висловлені в постановах від 18 листопада         2015 року (провадження № 6-1884цс15), від 29 червня 2016 року (провадження             № 6-370цс15), від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 13 квітня 2016 року (провадження № 6-1884цс15), від 29 листопада 2017 року (провадження     № 6-231цс17), від 06 квітня 2016 року (провадження 3-242гс16)та висновок Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 344/1868/16-ц.
 
Відповідно до стаття 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Проте, зазначена підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження, під час перегляду справи в межах доводів касаційних скарг відповідачів, оскільки правовідносини у зазначених справах та у справі, яка переглядається не є подібними.
 
Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
 
При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
 
Разом з тим, такі доводи заявника є необґрунтованими, оскільки у цих постановах, та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини.
У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі                       № 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм законупри проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
 
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі                       № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові        від 29 червня 2016 року № 6-370цс16, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вчинені до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).
 
У постанові Верховного Суду 18 грудня 2019 року у справі № 344/1868/16-ц, викладено правовий висновок, що позивачем при розгляді справи не доведено, що порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження»та Тимчасового порядку вплинуло на результати торгів, а також, що внаслідок проведення торгів були порушені права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення цих торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
 
Натомість, у цій справі судами встановлено, що належне позивачам нерухоме майно не могло бути передане на реалізацію, оскільки розмір заборгованості за комунальні послуги позивачів становить 21 117,32 грн та 121,80 грн, тобто сума є меншою, ніж 20 розмірів мінімальної заробітної плати. При цьому, позивачі були працевлаштованими, а отже, передача майна на реалізацію була передчасною.
 
Наведене дає підстави для висновку, що у цій справі відсутня подібність змісту та матеріально-правового регулювання спірних правовідносин зі справами вказаними заявниками, які наведені як приклад неоднакового застосування норм матеріального права.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.
 
Аргументи, викладені в касаційних скаргах щодо недоведеності та переоцінки доказів у справі, таким доводам надавалась оцінка судом апеляційної інстанції і вони мотивовано відхилені. Колегія суддів перевірила доводи касаційних скарг на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявниками у касаційних скаргах; враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги  ОСОБА_4 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харківзалишити без задоволення.
 
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня            2019року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                           О. В. Ступак
 
                                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                              Г. І. Усик