ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 140/455/19
адміністративне провадження № К/9901/14089/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №140/455/19
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, прийняте в складі головуючого судді Сороки Ю.Ю., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Рибачука А.І., суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У лютому 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося до суду з позовом, в якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04 лютого 2019 року про накладення штрафу на позивача у розмірі 10200 грн за повторне невиконання рішення суду, винесену у виконавчому провадженні ВП № 53283427 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5042/09/0308, виданого 28 листопада 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем незаконно винесено оскаржувану постанову, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області  було добровільно, до відкриття виконавчого провадження, виконано рішення Вищого адміністративного суду від            24 жовтня 2013 року та проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням з урахуванням виплачених сум з 30 серпня 2007 року по 19 червня 2011 року (до змін в пенсійному законодавстві), про що листом від 08 січня 2019 року було повідомлено старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Гриценю Г.Г. Позивач зазначав, що у зв`язку зі зміною у правовому регулюванні пенсійного законодавства, перерахунок пенсії ОСОБА_1  здійснювався до 19 червня 2011 року. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня           2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року, позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн (ВП №53283427).
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною, оскільки боржником виконано рішення Вищого адміністративного суду від 24 жовтня                  2013 року. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.          Не погоджуючись із рішенням  Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
6.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова від 04 лютого 2019 року про накладення штрафу в розмірі 10200 грн є законною і обґрунтованою, винесеною в межах повноважень та відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для винесення цієї постанови було повторне невиконання позивачем у визначений строк рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 53283427 з примусового виконання виконавчого листа                     №2а-5042/09/0308, виданого 28 листопада 2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зазначає, що у позивача були відсутні правові підстави для невиконання вказаного рішення суду з 19 червня 2011 року, оскільки розмір пенсійного забезпечення вже був встановлений з 30 серпня 2007 року на підставі рішення Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року, а зміни законодавчого регулювання порядку та розміру виплат пенсій, які набули чинності з 19 червня 2001 року, не стосуються пенсій, призначених до цієї дати. 
IV. Позиція інших учасників справи
7.          Позивач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
V. Рух справи в суді касаційної інстанції
8.          Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від            20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від         11 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року. 
9.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 24 червня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А. на підставі розпорядження заступника керівника  апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 24 червня 2020 року №812/0/78-19. 
10.          Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від             28 серпня 2019 року касаційну скаргу прийнято до провадження.
11.          Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від             01 грудня 2020 року справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні за наявними у справі матеріалами на 03 грудня 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
12.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року в справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про перерахунок пенсії. Скасовано вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перерахувати пенсію відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 30 серпня 2007 року.
13.          На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 28 листопада 2014 року видано виконавчий лист № 2а-5042/09/0308 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 30 серпня 2007 року.
14.          В подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 січня 2017 року про повторне прийняття до виконання вказаного вище виконавчого листа, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26 січня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53283427 щодо виконання вказаного вище виконавчого листа.
15.          14 липня 2017 року старшим державним виконавцем відділу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення суду, винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу в розмірі 5100 грн.
16.          Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року в справі № 161/11525/17 визнано протиправною та скасовано вказану постанову про накладення штрафу.
17.          Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 876/12122/17 апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволено, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Головного управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області відмовлено.
18.          04 лютого 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, постановою про накладення штрафу накладено на боржника штраф у розмірі 10 200 грн.
19.          Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
20.          Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21.          Кодекс адміністративного судочинства України  (далі - КАС України)
Частина друга статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
22.          Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404- VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Відповідно до статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
24.          Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
25.          Як правильно встановлено судами, пенсія ОСОБА_1 була перерахована позивачем відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 30 серпня 2007 року.
26.          Однак, Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI, прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені пунктом 4, яким визначено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Цей закон набрав чинності з 19 червня 2011 року.
27.          З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.
28.          На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» 06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.
29.          Таким чином, починаючи з 2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого здійснювалась призначення та розмір пенсій, які призначені на підставі частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
30.          Зі змісту поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.
31.          Водночас порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.
32.          Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №522/5744/17, від 30.07.2019 у справі №813/6090/15, і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступу від неї.
33.          Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у позивача були відсутні правові підстави для здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 після 19 червня 2011 року у розмірі, встановленому рішенням Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня         2013 року, оскільки правовідносини вичерпали себе, коли на виконання вказаного вище рішення боржником було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30 серпня 2007 року по 19 червня 2011 року (до внесення змін у пенсійне законодавство).
34.          Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у повному обсязі виконало постанову Вищого адміністративного суду України від              24 жовтня 2013 року в справі К/9991/71838/11 та правильно провело перерахунок пенсії, починаючи з 30 серпня 2007 року до часу зміни законодавчого регулювання порядку та розміру виплат пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
35.          Доводи касаційної скарги не впливають на правильне вирішення по суті цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.
36.          З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час ухвалення рішень судами першої та  апеляційної інстанцій.
37.          У зв`язку з цим, відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
ІХ. Судові витрати
38.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення.
2.          Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня             2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року в справі №140/455/19 залишити без змін.
3.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко