Справа № 463/3900/17                                Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В. 
Провадження № 22-ц/811/767/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Мельничук О.Я.
                при секретарі: Симець В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» про відшкодування збитків завданих вчиненням кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в: 

       01.08.2017 року Львівська місцева прокуратура №1 звернулася до суду з позовом в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування 451 356,37 грн шкоди, завданої відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.
       Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч.3 ст.197-1 Кримінального кодексу України, шляхом затвердження мирової угоди про визнання винуватості, укладеної 31 травня 2017 року між прокурором Олійник Х.В. та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 42016140000000209. Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні встановлено, що відповідач, будучи управителем TOB «MC Імперіал» згідно договору управління майном від 25.05.2015 року, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, в період з 09.02.2016 по 23.03.2017 здійснив самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим №4610137200:08:007:0068, загальною площею 1,885 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка перебуває в комунальній власності, шляхом огородження території даної земельної ділянки металевим парканом, чим завдав шкоди територіальній громаді міста Львова в розмірі 451 356,37 грн. та в період з 09.02.2016 по 23.03.2017 здійснив самовільне будівництво багатоквартирного житлового будинку. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2017 року набрав законної сили. Враховуючи наведе, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати Львівській міській раді кошти в розмірі 451 356,37 грн. за самовільне зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Крім того, зазначив, що в ході розгляду кримінального провадження та після його завершення, Львівською міською радою не вжито жодних заходів щодо стягнення завданих відповідачем Львівській міській раді збитків, у зв`язку з чим наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави прокуратурою.
       Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення відмовлено. 
Рішення суду оскаржив заступник прокурора Львівської області в інтересах Львівської міської ради.         
       Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
       Зазначає, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2017 року по справі № 463/2704/17-к затверджено угоду про визнання винуватості та визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 197-1 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 80 неопадаткованих мінімумів доходів громадян. Вказаним вироком встановлено, що відповідач, будучи управителем ТОВ «МС Імперіал» згідно з договором управління майном від 25.05.2015 року, в період з 08.02.2016 року по 23.03.2017 року здійснив самовільне зайняття земельної ділянки з кадастровим № 4610137200:08:007:0068 загальною площею 1,885 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності, шляхом огородження території даної земельної ділянки металевим парканом, чим завдав шкоди територіальній громаді м. Львова на суму 451 356 грн. 37 коп. Таким чином, вважає, що при наявності обвинувального вироку суду саме ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати завдані збитки. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно мотивовано оскаржуване рішення наявністю постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 року, якою скасовано рішення суду першої інстанції та затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення між сторонами виконавчого провадження від 22.05.2017 року № 53998635, відкритого у справі про примусове виконання наказів, виданих 20.04.2017 року господарським судом Львівської області по справі № 914/2746/16 за позовом Львівської міської ради до ТзОВ «MC Імперіал» про звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розміщено багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою та приведення її у попередній стан шляхом знесення багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою за власні кошти. Відтак, предметом позову по справі № 914/2746/16 було саме звільнення ТОВ «MC Імперіал» земельної ділянки, а не стягнення спричинених збитків. При цьому, жодних вимог про стягнення коштів за самовільне зайняття згаданої земельної ділянки Львівською міською радою у даній справі не пред`являлося, а відтак, вказана вимога не могла бути предметом спору. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ч. 5 п. 4 ст. 265 ЦПК України в оскаржуваному рішення суду не зазначено в резолютивній частині місцезнаходження, місце проживання чи перебування сторін та інших учасників справи, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб – громадян України.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
       У засіданні суду апеляційної інстанції представник прокуратури Львівської області Гарасимчук А.В. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
       Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       За змістом ст.56 ЦПК України та ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор може звертатись до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або держави чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому ЦПК України та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.
       Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи. суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
       Таким чином, відшкодування шкоди може бути здійснено як шляхом повернення майна в натурі, так і стягнення суми завданих збитків. Прокурором в межах вказаної справи обрано спосіб відновлення порушених прав та інтересів шляхом стягнення завданих збитків у розмірі, визначеному в ході розслідування кримінального провадження.
       Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2017 року між прокурором Олійник Х.В. та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №42016140000000209 та визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1, ч.3 ст.197-1 Кримінального кодексу України. Призначено ОСОБА_1 узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання за ч.1 ст.197-1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп. та за ч.3 ст.197-1 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
       Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_1 в період з 09.02.2016 року по 23.03.2017 року здійснив самовільне зайняття земельної ділянки (кадастровий №4610137200:08:007:0068, загальною площею 1,885 га), що за адресою: АДРЕСА_1 , завдавши такими діями шкоди в розмірі 451 356,37 грн. її власнику - територіальній громаді м.Львова. Крім того, обвинувачений ОСОБА_1 в період з 09.02.2016 року по 23.03.2017 року, здійснив самовільне будівництво будівель, а саме: багатоквартирного житлового будинку, що складається із 12 секцій з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою на самовільно зайнятій земельній ділянці (кадастровий № 4610137200:08:007:0068, загальною площею 1,885 га), що за адресою: АДРЕСА_1 . 
       Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року сторонами не оскаржувався та набрав законної сили.
       Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні №42016140000000209 від 30.05.2017 року, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , будучи управителем ТзОВ «МС Імперіал», здійснював інкриміновані дії в інтересах ТзОВ «Імперіал», зокрема, з метою забезпечення розроблення (затвердження, погодження) необхідної документації для отримання права користування на земельну ділянку з метою подальшого будівництва будівель по АДРЕСА_1 , та забезпечення технічного нагляду за будівництвом (а.с.8 том 1).
       Рішенням господарського суду Львівської області від 08.02.2017 року, ухваленим у справі за позово Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» про звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом знесення багатоквартирного будинку, позов Львівської міської ради задоволено, зобов`язано ТзОВ «МС Імперіал» звільнити займану земельну ділянку загальною площею 1,8885 га, кадастровий № 4610137200:08:007:0068, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , на якій розміщено багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою та привести її у попередній стан шляхом знесення багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою за власні кошти.
       Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 року у справі № 914/2746/16 затверджено мирову угоду від 22.05.2017 року, укладену між сторонами виконавчого провадження №53998635, відкритого у справі про примусове виконання наказів, виданих 20 квітня 2017 року Господарським судом Львівської області по справі №914/2746/16, за умовами якої:
       сторони підтвердили  факт усунення боржником -ТзОВ «МС Імперіал» порушень законодавства  щодо користування земельною ділянкою без належно оформлених документів, а саме: забезпечено розроблення та подано на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 , яку у встановленому законом порядку затверджено ухвалою Львівської міської ради №1961 від 27.04.2017; вжито заходів щодо належного оформлення права користування ТзОВ «МС Імперіал» земельною ділянкою площею 1,885 га по АДРЕСА_1 , кадастровий №4610137200:08:007:0068 шляхом укладення договору оренди землі від 22 травня 2017 року, зареєстрованого у Львівській міській раді за №Л-2506, про що у книзі записів реєстрації Договорів оренди землі Л-2 вчинено запис;
       Сторони не заперечують, що обставини, які були підставою для звернення Львівської міської ради із позовом до Господарського суду Львівської області, а згодом до виконавчої служби з метою виконання наказів. виданих Господарським судом Львівської області у справі №914/2746/16 ТзОВ «МС Імперіал», усунуті на стадії виконання виконавчого провадження;
       Боржник, як землекористувач, зобов`язався вчинити наступні дії: до введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , передати в комунальну власність Львівської міської ради квартири у цьому ж будинку на загальну площу 2793,8 м кв.
       Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» на даний час виконано умови мирової угоди в повному обсязі (а.с.5 том 2), передано у власність Львівської міської ради визначені мировою угодою квартири  та  зареєстровано право власності на них за Львівською міською радою, що підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.57-107 том 1), ордерами, виданими на підставі рішень Виконавчого комітету Львівської міської ради на зазначені квартири.22.05.2017 року між Львівською міською радо та ТзОВ «МС Імперіал» укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,8850 га з кадастровим номером №4610137200:08:007:0068 (а.с.105-106 том 1).
       Крім того, як вбачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №42016140000000209 від 30.05.2017 року та вироку Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2017 року, про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 31.05.2017 року між прокурором Олійник Х.В. та обвинуваченим ОСОБА_1 , Львівська міська рада із заявою про залучення її до кримінального провадження як потерпілого відповідно до ст.55 КПК не зверталася, а відтак органом досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження потерпілим не визнавалася. Майнові претензії Львівської міської ради до ТзОВ «МС Імперіал», управителем якого виступав відповідач, щодо самовільного зайняття земельної ділянки (завданих збитків) врегульовано мировою угодою у господарському спорі та на час пред`явлення прокурором позову виконано в повному обсязі - передано Львівській міській раді майна на суму, що перевищує розмір нарахованих позивачем збитків.
       З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. 

       Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   
       
       Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах Львівської міської ради залишити без задоволення.
               Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2018 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Мельничук О. Я.