Ухвала 
 
20 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 635/5796/14-ц
 
провадження № 61-16262ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 березня  2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 жовтня                       2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції                           АБ «Укргазбанк», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 березня                        2018 року, з урахуванням ухвал Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2018 року та від 17 серпня 2018 року про виправлення описок, позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк»                          (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»), до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,   ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором                 від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі 650 206,66 грн, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту - 377 727,07 грн, простроченої заборгованості по кредиту - 20 144,33 грн, заборгованості за процентами - 242 825,71 грн, штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки у розмірі               4 004 грн, звернуто стягнення на житловий будинок, житловою площею                68,30 кв. м, загальною площею 124,90 кв. м, який знаходиться на                              АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче 409 000 грн. 
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором                     від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі 650 206,66 грн, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту - 377 727,07 грн, простроченої заборгованості по кредиту - 20 144,33 грн, заборгованості за процентами 242 825,71 грн, штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки у розмірі                          4 004 грн, звернуто стягнення на земельну ділянку, кадастровий номер                           № 6325151001:00:002:0001, площею 0,1112 га, що знаходиться на                                     АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче 231 000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі                             650 206,66 грн, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту -             377 727,07 грн, простроченої заборгованості по кредиту - 20 144,33 грн, заборгованості за процентами поточна за період часу з 01 квітня 2017 року до 27 квітня 2017 року - 5 505,55 грн, простроченої заборгованості за процентами 242 825,71 грн, штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки у розмірі            4 004 грн. 
Виселено з житлового будинку, житловою площею 68,30 кв. м, загальною площею 124,90 кв. м, який знаходиться на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 березня  2018 року - без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 березня  2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором               від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі 426 030,76 грн, яка складається з: 377 727,07 грн - строкова заборгованість за кредитом,                       20 144,33 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 24 155,36 грн - заборгованість за процентами, 4 004 грн - штраф за невиконання умов договору щодо страхування предмету іпотеки, звернути стягнення на житловий будинок житловою площею 68,30 кв. м, загальною площею                  124,90 кв. м, який знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В.   28 травня 2013 року за реєстровим № 2127, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого Державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В. 28 травня 2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 68842863251, шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором               від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі 426 030,76 грн, яка складається з: 377 727,07 грн - строкова заборгованість за кредитом,                       20 144,33 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 24 155,36 грн - заборгованість за процентами, 4 004 грн - штраф за невиконання умов договору щодо страхування предмету іпотеки, звернути стягнення на земельну ділянку кадастровий номер № 6325151001:00:002:0001, площею 0,1112 га, що знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В. 28 травня 2013 року за реєстровим № 2127 та зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В. 28 травня 2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 68944763251 шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», за кредитним договором               від 28 травня 2013 року № 08/13/0271 у розмірі 426 030,76 грн, яка складається: 377 727,07 грн - строкова заборгованість за кредитом,                        20 144,33 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 24 155,36 грн - заборгованість за процентами, 4 004 грн - штраф за невиконання умов договору щодо страхування предмету іпотеки.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга  ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті             1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець