ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1666/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2055/20 Категорія: 310020000 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       15 жовтня 2020 року        м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,, –

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.01.2013. Відповідач останнім часом перестав піклуватись про їхню сім`ю і дітей та відмовився надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а тому вона змушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей – доньки  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та сина  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4436,00 гривень (по 2218,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, до досягнення ними повноліття.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4436,00 гривень (по 2218,00 грн. на кожну дитину) щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 02 червня 2020 року.
Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, батько дітей протягом останнього часу не надає матеріальну допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в заявленому позивачкою розмірі. 
Не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення в апеляційному порядку.
Доводи скарги зводяться до того, що обґрунтованість посилань позивачки про те, що він не піклується про родину, не підтверджені належними доказами. Рішення суду базується на безпідставних доводах позову. Позивачка не надала доказів про те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 4436,00 грн. щомісячно. Нормами частин 2-3 статті 182 СК України передбачено, що гарантований розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, але може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так як позивачка не підтвердила належними доказами достатність заробітку відповідача, то рішення суду про присудження аліментів з розрахунку один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку є незаконним.
Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового розміру на кожну дитину, що на момент подання позову становило 1109 грн. на місяць.
Апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким стягувати з нього на користь позивачки аліменти на двох дітей в розмірі по 1109,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Також просить провести розподіл судових витрат між сторонами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
За матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 7, 8) сторони є батьками двох дітей – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживають з матір`ю, знаходяться на її утриманні.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої Ладижинською сільською радою (а.с. 9) за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З доданих до апеляційної скарги додатків, зокрема з копій закордонного паспорту відповідача (а.с. 38) встановлено, що ОСОБА_1 виїхав з території України 22.05.2020 та повернувся 07.08.2020. Позов пред`явлено 02.06.2020, рішення суду ухвалено 14.07.2020. 
Частиною 3 ст. 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Розгляд справи тривав в період відсутності відповідача в Україні, а тому колегія суддів приймає докази, які відповідач не подавав до суду першої інстанції, але додав до апеляційної скарги.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (інформація станом на 27.08.2020) встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрований як суб`єкт господарювання (а.с. 39).
За останнім записом у трудовій книжці ОСОБА_1 він 01.05.2014 звільнився за власним бажанням з ТОВ «Інвест ОІЛ», куди був прийнятий 07.08.2013 на посаду охоронника (а.с. 40).
В матеріалах справи відсутні докази про те, що діти проживають лише з матір`ю та перебувають виключно на її утриманні. Шлюб між сторонами не є розірваним на момент розгляду справи, жодна із сторін не зазначає про те, що вони проживають окремо.
Апелянт не оскаржує рішення в частині наявності підстав для стягнення аліментів, спір стосується суми аліментів.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другою статті 150 СК України передбачений обов`язок батьків піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Таким чином, у разі доведення чи спростування певних обставин, сторони зобов`язані подавати до суду докази (письмові, речові електронні докази, показання свідків і т. д.), на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів, що обґрунтовують вимоги та заперечення.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Будь-яких доказів наявності у відповідача доходів матеріали справи не містять. Як і не містять доказів наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
На підтвердження доводів позову про те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти в розмірі 4436,00 грн., оскільки щороку їздить на заробітки за кордон, позивачка не надала жодних доказів, а у разі труднощів в одержанні доказів не заявляла до суду будь-яких клопотань про їх витребування.
Дослідивши усі наявні у справі докази суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, керуючись нормами ст.ст. 180-182, 184 СК України дійшов до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій сумі, але не пересвідчився в достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Переглядаючи справу, апеляційний суд виходить із пріоритету врахування інтересів дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Враховуючи те, що апелянт визнає необхідність сплати аліментів в розмірі 2218,00 грн. на обох дітей, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити апеляційну скаргу, частково та змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, зменшивши їх до суми 3000,00 грн. тобто по 1500,00 грн. на кожну дитину. Така сума є більшою за мінімально визначений розмір аліментів, відповідає інтересам двох малолітніх дітей, а також частково враховує позицію відповідача.
У зв`язку зі зміною рішення суду, апеляційний суд проводить новий розподіл судових витрат відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України.
Позов задоволено на 67,63%. Судові витрати відповідача у даній справі складаються з судового збору, що стягнув суд першої інстанції (840,80 грн.) та судового збору за подачу апеляційної скарги (1261,20 грн.), а всього 2102 грн.
А тому до стягнення з відповідача належать судові витрати в розмірі 1421,55 грн. (67,63% від 2102 грн.). Решта судових витрат залишається за державою, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі закону.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягає до стягнення з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 , з 4436,00 грн. до суми 3000,00 грн., тобто по 1500,00 грн. на кожну дитину.
Здійснити новий розподіл судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 1421,55 грн. 
В решті рішення залишити без змін.
Поновити дію рішенняУманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року з урахуванням внесених апеляційним судом змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді