ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №751/4619/17, адміністративне провадження №К/9901/20400/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду 07.11.2017р. (судді -Беземенної Н.В., Аліменка В.О., Кучми А.Ю.) у справі за позовом   ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
встановив: 
У липні 2017 року позивач  звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо визначення стажу судді, відмови у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;
зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки Територіального управління в Чернігівській області Державної судової адміністрації України № 03-36/865/17 від 05.07.2017р., починаючи з 04.07.2017р., з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 04.07.2017р. він перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати за стаж на посаді судді 16 роки 02 місяців 23 днів. Вважає, що при призначенні та обчисленні розміру його довічного грошового утримання,  не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: проходження строкової служби в збройних силах Радянської Армії, навчання в Харківському юридичному інституті за денної формою, періоди роботи стажистом прокуратури Новозаводського району м. Чернігова, помічником прокурора Новозаводського району м. Чернігова, помічником прокурора м. Чернігова, старшим помічником прокурора м. Чернігова, начальником відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Чернігівської області, а також безпідставно відмовлено  у проведенні   перерахунку грошового утримання з врахуванням допомоги  на  оздоровлення яка є складовою системи оплати праці судді, входить до структури останньої і при виході у відставку має враховуватись в заробітну плату для обчислення         грошового утримання.
Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.09.2017р. позов задоволено.
Визнано протиправними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1  щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплатити ОСОБА_1  щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки Територіального управління в Чернігівській області Державної судової адміністрації України № 03-36/865/17 від 05.07.2017р., починаючи з 04.07.2017р., з урахуванням фактично виплачених сум.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017р. апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задоволено частково.
Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.09.2017р. скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов`язання Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки Територіального управління в Чернігівській області Державної судової адміністрації України № 03-36/865/17 від 05.07.2017р. та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В іншій частині постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 р. - залишено без змін.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить його скасувати та залишити в силі постанову першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що матеріальна допомога на         оздоровлення   входить до складу суддівської винагороди,  відповідно до  Закону України "Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), у зв`язку з цим виплата довічного грошового утримання повинна проводитись з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Відзиву на касаційну скаргу до суду  не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм, матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
В ході розгляду справи судами встановлено, що з 04.07.2017р. позивач перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% заробітної плати .
18.07.2017р. позивач звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України  із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення згідно довідки від 05.07.2017р.  № 03-36/865/17, виданої ТУ ДСА України в Чернігівській області, але листом №1013/02/с-7 від 20.11.2017р. позивачу було повідомлено про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії (а.с.10), оскільки допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу, щодо перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної  допомоги на оздоровлення, виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено страхові внески, відноситься до складу         грошового утримання судді і має враховуватись при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовної вимоги,  щодо перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної  допомоги на оздоровлення, апеляційний суд виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, тому, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.
З такими висновками суду апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України у Рішенні від 08.06.2016р. №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати  щомісячного довічного грошового утримання      суддям у відставці.
У рішенні від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував         щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання   судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливістю щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий п. 7 мотивувальної частини).
Відповідно до ст. 133 Закону №2453-VI (чинної, на момент подання позивачем заяви про звільнення з посади судді у відставку) та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII; чинної, на момент призначення позивачу довічного грошового утримання та звернення з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно   з нормами ст. 136 Закону №1402-VIII та ст. 134 Закону №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди,    допомоги    на    оздоровлення    в розмірі посадового окладу.
Статтею 141 Закону №2453-VI (у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором         щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання    судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання  збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання   суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на  оздоровлення.
За такого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що матеріальна         допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди,   з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а тому апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач, відмовивши позивачу у здійсненні такого         перерахунку, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 19.06.2018р. (справа №592/7834/17), від 09.11.2018р. (справа №730/567/17), від 13.11.2019р. (справа №621/1837/17), від 10.09.2020р. (справа №537/2849/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
Посилання суду першої інстанції в обґрунтування судового рішення на п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.012004р. №5 є безпідставним, оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.
Крім того, безпідставними є посилання на норми ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки застосування вказаних норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Також безпідставним є застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012р. у справі №21-430а11, від 06.11.2013р. у справі №21-350а13 проте, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою  заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та         щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є         перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання  судді у відставці.
В решті позовних вимог рішення  апеляційного суду не оскаржується, а тому в силу приписів статті 341 КАС України в цій частині касаційний перегляд  рішення суду апеляційної інстанції не здійснюється.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції  - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:          
                                                                      
О.П. Стародуб          
                              
А.А. Єзеров 

В.М. Кравчук