Ухвала
Іменем України

13 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 758/3131/16-ц
провадження № 61-15684ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2008 року            № 043/710310-KR у розмірі 148 485,09 грн.
 
Подільський районний суд м. Києва заочним рішенням від 06 липня 2016 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 043/710310-KR у розмірі 148 485,09 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та заявою про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, в яких посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати проти позовних вимог, про судовий розгляд справи та наявність судового рішення він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.
 
Подільський районний суд м. Києва ухвалою від 27 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року,  відмовив у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення від 06 липня 2016 року. Заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду.
 
24 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Подільського районного суду              м. Києва від 06 липня 2016 року, ухвалу Подільського районного суду м. Києва             від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд тлумачить порушення порядку, встановленого процесуальним законом, перегляду заочного рішення виключно судом першої інстанції, не надано правової оцінки з точки зору матеріального права  щодо самого заочного рішення та можливості надання доступу йому до правосуддя. Викладені обставини щодо пропуску процесуального строку судами першої та апеляційної інстанцій не взяті до уваги. Апеляційним судом неправильно застосовані норми процесуального права, оскільки суть спору полягає в перегляді самого заочного рішення, а не в наданні оцінки щодо процедури подання заяви про перегляд заочного рішення. Крім цього, дана справа має для нього виняткове значення, оскільки одночасно існує як заочне рішення суду першої інстанції так і виконавчий напис нотаріуса № 24968, виданий 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. про стягнення з нього на користь банку 6 216,20 доларів США. Даний виконавчий напис оскаржується ним у Печерському районному суді м. Києва, справа № 757/9062/19-ц.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року необхідно відмовити з таких підстав.
 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частини третій цієї статті. 
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи викладене, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва             від 06 липня 2016 року не підлягає касаційному оскарженню, так як воно не було предметом апеляційного перегляду, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року необхідно відмовити з таких підстав.
 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини другої-четвертої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення прощеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочне рішення                      від 06 липня 2016 року було отримано ОСОБА_1 09 липня 2019 року. Заяву про перегляд заочного рішення заявник направив до суду першої інстанції поштовим зв`язком лише 19 грудня 2019 року. В якості поважності причин пропуску такого строку заявник посилався на те, що після отримання заочного рішення суду він подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. Оскільки скаргу було подано з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року скаргу йому було повернуто. Після отримання вказаної ухвали апеляційного суду він оскаржив її до Верховного Суду і лише після отримання ухвали Верховного Суду від 07 листопада 2019 року подав заяву про перегляд заочного рішення.
 
Суд апеляційної інстанції дослідив доводи заявника щодо поважності наведених ним підстав пропуску строку, встановив, що подання апеляційної скарги, а згодом і касаційної скарги не є тими обставинами, які об`єктивно перешкоджали поданню заяви про перегляд заочного рішення та унеможливлювали здійснення ним такої процесуальної дії. Після отримання рішення суду обставин, які поза волею відповідача об`єктивно перешкодили б йому у використанні наданого законом права на подачу заяви про перегляд заочного рішення, не існувало.
 
Також, посилання заявника про необізнаність щодо встановленої процедури перегляду заочного рішення також не є поважною причиною пропуску строку, оскільки порядок і строки перегляду заочного рішення були роз`ясненні заявнику в самому заочному рішенні. Незважаючи на це, відповідач не скористався таким правом, а вирішив діяти в інший спосіб, що не відповідає встановленій законом процедурі. Порядок перегляду заочного рішення був повторно роз`яснений відповідачу й ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, однак після отримання ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 знову ж таки не подав у визначений строк відповідну заяву.
 
Враховуючи наведене, апеляційний суд залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про порядок оскарження заочного рішення, пропустив строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, визначений частиною третьою статті 284 ЦПК України.
 
Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко