Справа № 456/2339/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М. 
Провадження № 33/811/1669/20                                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        22 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши його апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 серпня 2020 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.
Згідно постанови, 11.06.2020 о 22:30 год. на а/д Київ-Чоп 610 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
Не погоджуючись з даною постановою особа яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову.
В обґрунтування пропуску строку зазначає, що особистої участі в засіданні він не приймав, а постанова суду на його адресу ненадходила, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи поштового повідомлення про вручення за його особистим підписом. Повідомляє суд, що з листа відділу виконавчої служби м.Стрий він 02.11.2020 дізнався про таку постанову суду і відразу подав заяву до суду про ознайомлення з матеріалами судової справи та її видачу. Дану постанову суду йому було вручено 10.11.2020, відтак просить суд рахувати з цього період строк на її оскарження.
Вважає, що постанова суду першої інстанції є повністю незаконною та належно необґрунтованою. Виносячи оскаржувану постанову Стрийський міськрайонний суд Львівської області здійснив невідповідні висновки, викладені в постанові суду обставинам справи, неповно з`ясував обставини справи які мають значення для справи, не звернув увагу на недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та при прийнятті постанови порушив норми матеріального права, що регулюють дані відносини та вибірково і невірно здійснив аналіз доказів у даній справі які були неналежними і недопустимими. В даному випадку, суд порушив процесуальний принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом та принцип змагальності сторін.
Не погоджується з висновками суду так як останній є неповним та базується на суб`єктивних переконаннях і на неналежних і допустимих доказах. Судом не взято до уваги що свідки зазначені в протоколі взагалі не існують, а тому не з`явились і не могли з`явитись на судове засідання, а тому такий доказ є неналежним. Окрім цього, йому не було виписано працівниками поліції саме направлення на проведення медогляду за участі свідків у разі відмови у проходженні такого.
Інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.
Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів №1395).
Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення мене як водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не виписав направлення на такий медичний огляд у закладі охорони здоров`я , що і є визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення та закриття справи. При цьому за таких умов пояснення свідків (які не були на місці події) з приводу відмови в проходженні медичного обстеження в закладі охорони здоров`я отримані не в самому закладі охорони здоров`я, а на місці стоянки транспортного закладу без наявності виписаного працівниками поліції самого направлення на медичний огляд, не можуть бути в розумінні викладених положень нормативного акту належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на вищевказані обставини справи та беручи до уваги те, що відомості спірного протоколу складеного на нього 11.06.2020 працівниками поліції не відповідають фактичним обставинам справи та відсутності свідків які зазначені в протоколі і їх допиті, відсутності належного направлення на проведення медичного огляду та належних і допустимих доказів пропозиції проходження такого, просить скасувати оскаржувану постанову. 
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, та не повідомив про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За наведених підстав, апеляційний суд вважає, що розгляд справи можна проводити у відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи №456/2339/20 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 400297 від 11.06.2020 (а.с.1) з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції (а.с.3) на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.4,5), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Щодо мотивів апелянта про відсутність направлення на огляд сп`яніння, то апеляційний суд не приймає такі до уваги, оскільки згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції таке направлення оформляється: у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я; з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів а також у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції.
Оскільки ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 
Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 серпня 2020 року, про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        Гончарук Л.Я.