ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3901/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицак К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/933/20 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/3901/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2020 року, ухваленого суддею Грицай К.М., повний текст рішення складено 7 вересня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

       у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.. 
       В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2005 року по 7 жовтня 2019 року. 
       У даному шлюбі у них народилась дочка — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка проживає окремо, систематично не виконує своїх материнських обов`язків щодо утримання дочки. ОСОБА_1 є учасником бойових дій та отримує пенсію по інвалідністю, його доходу недостатньо для належного утримання дитини.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2020 року позов задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2000 грн, щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
       Стягнуто із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
       У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
       Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2020 року виправлено описку у рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2020 року, замінивши в резолютивній частині рішення суду суму аліментів з “дві” тисячі на “1800” грн. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2020 року в частині часткового задоволення вимог про стягнення аліментів та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги в розмірі 3500 грн.
       В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що розмір пенсії, яку він отримує є недостатнім для належного утримання дитини. Всі кошти які він утримує повністю витрачаються на оплату комунальних послуг, купівлю продуктів харчування, одяг та лікування дитини.
       Достатнім розміром аліментів буде призначення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн, оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 1800 грн не відповідає звичайним потребам дитини.
       Відповідач не надала суду доказів, які підтверджували ті обставини, що вона в силу матеріального становища не спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачем. Також варто врахувати те, що відповідачка є працездатною за віком.
        Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не поступив.
       Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..
       Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.
       Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.
       Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
       Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2005 року по 07 жовтня 2019 року.
       У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
       Дитина проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, яка видана ТзОВ «СОВР-1» 18.12.2019 року (а.с.12).
       Відповідно до акту комісії ТзОВ «СОВР-1» від 16.12.2019 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає (а.с. 13).
       Згідно довідки № 49 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22 січня 2020 року, ОСОБА_1 дійсно є пенсіонером МО України та отримує пенсію по інвалідності з 07.11.2018 року (а.с.11).
       Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Положеннями ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
       Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. 
       Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. 
       Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
       Враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустими доказами те, що відповідачка отримує доходи, які дають їй можливість сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн, а також те, що відповідачка є працездатною, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки по утриманню дочки, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку щодо стягнення аліментів із неї на утримання дочки в користь ОСОБА_1 у розмірі 1800 грн.
       Доводи, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.        
       У відповідності до ст. 5, ч. 1, п. 3 Закону України “Про судовий збір” ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги.

       Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -
       
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2020 року — без зміни.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, окрім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.        
       Повний текст постанови складено 12 листопада 2020 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                        С.І. Дикун

                                                                        Н.М. Храпак