ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6916/20 Справа № 206/5962/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
        суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
        за участю секретаря – Мазур Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою
за апеляційною скаргою  ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

25.10.2019 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до суду про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора. В обґрунтування заяви посилався на те, що його батько, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 30.08.2017 його в останнє бачили зранку. Після цього жодних відомостей щодо його місця знаходження немає, зв`язок з ним відсутній. Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження за № 12017040700001190, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.09.2017 за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України. Таким чином, впродовж більше, ніж двох років триває досудове розслідування, в ході якого станом на теперішній час не встановлено місцезнаходження ОСОБА_8 . Визнання батька безвісти відсутнім необхідно для встановлення опіки над майном, що належить йому на праві приватної власності. В зв`язку із чим, заявник просив визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім (а.с. 2-3, 14-16).

12.11.2019 у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 27.11.2019, залучено в якості заінтересованих осіб: Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної система «Дніпропетровськгаз»,  ОСОБА_2 , 2004 р.н.,  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребувано з Самарської районної у місті Дніпрі ради, Самарського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області всі наявні відомості щодо ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі інформацію про можливе місце перебування без розголошення даних оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування (а.с. 21). 

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року заяву  ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім - задоволено.
Визнано безвісно відсутнім з 31.08.2017 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпра, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.203-207).

Не погодившись з рішення суду,  ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить  скасувати рішення суду та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду (а.с. 212-216).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4, 17).
01.09.2017 до ЄРДР за правової кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України внесено відомості, про те, що 31.08.2017 о 17.27 год. до ЧЧ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_3 , про те, що його брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 о 08.25 год. 30.08.2017 року пішов з дому у невідомому напрямку та до теперішнього часу додому не повернувся, на телефонний зв`язок не виходив. Його місцезнаходження невідоме, що підтверджується копією витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12017040700001190 від 22.10.2019 (а.с. 5, 18).
Згідно копії наказу Публічного акціонерного товариства по газопостачання та газифікації «Дніпропетровськгаз» № 113-05/к від 22.03.2017, ОСОБА_8 призначено виконуючим обов`язки Директора з безпеки з 23 березня 2017 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу (а.с. 32).
ОСОБА_8 з 04 вересня 2017 року по 21 вересня 2017 року перебував в основній щорічній відпустці, 01.09.2017 та з 22.09.2017 по 25.10.2017 ОСОБА_8 на роботі в АТ «Дніпропетровськгаз» не з`являвся з нез`ясованих причин, що підтверджується копіями табелів обліку використаного часу за звітні періоди з 01.09.2017 по 30.09.2017 та з 01.10.2017 по 31.10.2017 (а.с. 33, 34).
25 жовтня 2017 року ОСОБА_8 був звільнений з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП, п. 5.3.3 Контракту з членом Правління ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 25.04.2017 з посади Директора з безпеки ПАТ «Дніпропетровськгаз», що підтверджується копією наказу № 335-ОБ/К (а.с. 35).
Згідно повідомлення заступника начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області І. Веремйова від 22.11.2019 № 45.4/5756, 31.08.2017 до Самарського ВП ДВН ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про те, що його брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 виїхав з дому 30.08.2017 та його місцезнаходження не відоме. Відносно ОСОБА_8 , 01.09.2017 заведена оперативно-розшукова справа категорії «Розшук», як відносно безвісті зниклої особи. В ході проведення оперативно-розшукових заходів, встановити місцезнаходження ОСОБА_8 на даний час не надалося можливим. Відомості про можливе місцеперебування останнього, відсутні (а.с. 39).
Згідно повідомлення заступника начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області І. Веремйова від 10.01.2020 № 45.4/158, станом на 08.01.2020 інформація про можливе місцезнаходження безвісно зниклого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с. 95).
Згідно повідомлення слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області С. Проскурнікова від 11.01.2020 № 45.4/175, на даний час СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не володіє відомостями та інформацією про можливе місце перебування ОСОБА_8 , на даний час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває (а.с. 112).
Відповідно до витягу з бази даних щодо перетинання державного кордону України з 30.07.2017 по 22.01.2020, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України в`їздом в Україну 30.07.2017 в пункті пропуску КПВВ Чаплинка пішоходом (а.с. 144).
Також судом 1 інстанції біли допитані свідки.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 показав суду, що він є сином ОСОБА_8 та востаннє бачив батька у серпні на своєму дні народженні, після цього вони спілкувалися по телефону, батько йому нічого не повідомляв. Він дізнався про зникнення свого батька, коли приїхав додому і його сестра повідомила, що біля будинку батька поліція. Правоохоронні ограни встановили, що він не перетинав кордон. Приблизно через тиждень після зникнення батька ОСОБА_1 на мобільний телефон ніби-то від батька надійшло смс-повідомлення з текстом: «Потурбуйся за сестру». Потім встановили, що цей номер таксиста, якого начебто попросив відправити смс його клієнт, якого він підвозив. Цьому таксисту показували фото з трьох різних людей, один з яких ОСОБА_8 , таксист не впізнав серед них нікого. Потім було знайдено авто ОСОБА_8 в місті Кам`янське, нічого пошкоджено не було, були відсутні речі та відеореєстратор, а також усі документи разом з ключами та мобільним телефоном. Коли зник батько ОСОБА_1 , ОСОБА_9 грубо відповів йому, що він не вбивав батька, все буде добре. ОСОБА_1 відомо, що батько їздив на дачу, оскільки є фото з камер відеоспостереження на трасі. Також, він зазначив, що у ОСОБА_8 з ОСОБА_9 був спільний бізнес в Іспанії, пов`язаний з нерухомістю, але ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_1 все вигадав та ніякого спільного бізнесу не було. ОСОБА_1 було написано заяву про шахрайство, бо в той бізнес його батько вкладав дуже багато коштів, як і ще якісь партнери.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що вона проживала з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . 30.08.2017 біля 8 год. ранку ОСОБА_8 поїхав на роботу, десь о 14 год. телефон вже був відключений, вона писала йому на вайбер та телефонувала ще раз о 16 годині – телефон був вимкнений. О 16 годині вона подзвонила рідному брату ОСОБА_8 – ОСОБА_10 та почала всім дзвонити. ОСОБА_10 повідомив, що не бачив ОСОБА_8 , він подзвонив на підприємство, де вони разом працювали, там йому повідомили, що ОСОБА_8 того дня взагалі не приїздив на роботу. Потім, ОСОБА_7 подзвонила спільному знайомому ОСОБА_9 , з яким ОСОБА_8 мав зустрітися в той день, останній сказав зачекати та не хвилюватися. Потім о 21 годині вона подзвонила ОСОБА_10 та він приїхав до неї, вони разом звернулися до поліції. ОСОБА_7 відомо, що 30.07.2017 ОСОБА_8 мав зустрітися з ОСОБА_9 , щоб допомогти останньому перевезти речі з дачі. Вподальшому, коли ОСОБА_7 дзвонила ОСОБА_9 , він їй грубив та казав, що не приїде, потім від нього спілкувалися адвокати. ОСОБА_7 ніколи не чула від ОСОБА_8 про те, що в нього в Кам`янському є якісь справи. Станом на 30.08.2017 вже були придбані квитки на спільну відпустку з ОСОБА_8 з 04.09.2017. Через тиждень після зникнення ОСОБА_7 також надійшло смс-повідомлення з російського номера з текстом: «Пробач, так було потрібно, скоро побачимось». Смс-повідомлення приходили ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з однакового номеру. Зараз ОСОБА_9 взагалі не спілкується з ОСОБА_7 , його дружина декілька разів запитували чи знайшли ОСОБА_11 чи ні і все.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 показав суду, що є братом ОСОБА_8 , де знаходиться його брат ОСОБА_5 йому не відомо. 30.08.2017 ОСОБА_5 був на роботі, з братом не спілкувався, десь о 4-5 годині йому зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що ОСОБА_11 не відповідає на дзвінки. Наступного дня ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 звернулися до ВП із заявою. Останній раз ОСОБА_5 бачив свого брата за два дні до зникнення, він збирався полетіти до Іспанії відпочивати. Шукали ОСОБА_8 за останнім місцем геолокації телефону.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала суду, що є донькою ОСОБА_8 та 29.08.2017 вона мала побачитися з батьком ОСОБА_8 , але він пізно звільнився, зателефонував та сказав, що буде пізно, ОСОБА_2 попросила його відвезти її до школи, він погодився. 30.08.2017 о 08 год. 15 хв. ОСОБА_8 зателефонував їй, вона вийшли, ОСОБА_8 підвіз її до школи. Поки вони їхали йому хтось зателефонував, ОСОБА_8 договорив та нервово кинув слухавку. ОСОБА_2 телефонувала батьку пізніше, але він слухавку не підіймав. Смс-повідомлення отримав брат ОСОБА_1 з текстом: «у мене все добре, бережи сестру».
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала суду, що є колишньою дружиною ОСОБА_8 та про зникнення ОСОБА_8 вона дізналась від доньки. З того часу вона не бачила ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що він є слідчим, який проводить досудове розслідування по факту зникнення ОСОБА_8 . Так, 31.08.2017 о 16 год. 50 хв. надійшла заява про те, що ОСОБА_8 зник. На наступний день були внесені відповідні відомості до ЄРДР з позначкою безвісно відсутній. Були проведені допити за місцем роботи, проживання тощо, отриманні трафіки, маршрути з`єднань. 25.09.2017 було знайдено автомобіль ОСОБА_8 , на якому він направлявся до товариша на Байкальську. Слідству відомо, що ОСОБА_8 спочатку відвіз свою доньку до школи, а потім поїхав до свого друга Мар`янського. Коли ОСОБА_8 їхав до Мар`янського, його телефон на Донецькому шосе вимкнувся. ОСОБА_8 не погрожували, він добре заробляв, колишній працівник міліції, дуже стратегічна людина.

Задовольняючи заяву суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 перебуває в розшуку з 01.09.2017 місце його перебування (знаходження) невідоме, що підтверджено показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, в зв`язку із чим дійшов висновку, щодо можливості визнання безвісно відсутнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 31.08.2017 року. 

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Так, відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження суд розглядає справи, в тому числі, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.
Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
За вимогами ст.ст. 305-309 ЦПК України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.
Згідно положень статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:
а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;
б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;
в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;
г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».
22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.
При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.
Згідно положень ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що заведено розшукову справи та відкрито кримінальне провадження з приводу зникнення ОСОБА_8 та виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи встановлено наявність юридичного складу для визнання ОСОБА_8 безвісти зниклим.
З`ясовано всі обставини у справі, а саме відсутність відомостей про перебування фізичної особи - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місці його постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , а також у місці його реєстрації: АДРЕСА_2 , відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи ОСОБА_8 .
Встановлено, що останнім днем отримання відомостей про місце перебування ОСОБА_8 є ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно, початком безвісної відсутності ОСОБА_8 слід вважати дату 31.08.2017.

Враховуючи викладене, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку щодо наявність підстав для визнання ОСОБА_8 безвісно відсутнім.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви та ухвалив обґрунтоване рішення в цій частині, яке відповідає вимогам закону. 

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на штучність даної заяви та необхідності захисту інтересів ОСОБА_6 , оскільки дана заява розглядається в порядку окремого провадження, метою якого є підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки письмовими доказами та показами свідків, в тому числі й ОСОБА_7 підтверджується факт відсутності ОСОБА_8 в місці його постійного проживання та зареєстрованому місці проживання майже протягом трьох років та враховуючи, що дані вимоги є безспірними, доводи ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_13 є суб`єктивними судженнями, які нічим об`єктивно не підтверджено та не доведено в порядку, передбаченому ЦПК України. 

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6   – залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: