Ухвала
Іменем України
 
29 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/17219/15-ц
провадження № 61-11122ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Таран Оксаною Миколаївною, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року 
у справі за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Таран Оксани Миколаївни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сбербанк», на дії державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаш Максима Анатолійовича,
ВСТАНОВИВ: 
У вересні 2020 року до суду звернувся представник заявника на дії державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаш М. А.
Заяву обґрунтовано тим, що 03 вересня 2019 року державним виконавцем Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білашом М. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59950752 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» заборгованості за кредитним договором 54 679,54 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 164 548,38 грн. 04 вересня 2019 року державним виконавцем Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білашом М. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59952191 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» суму сплаченого судового збору 
в розмірі 17 468,23 грн.
Зазначені постанови не були вручені ОСОБА_1 , а були вручені третій особі, яка протягом значного часу не спілкується з ОСОБА_1 та відношення до неї не має. ОСОБА_1 станом на дату винесення виконавчого листа 
№ 759/17219/15-ц від 31 серпня 2016 року та станом на день винесення оскаржених постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 59950752 від 
03 вересня 2019 року та ВП № 59952191 04 вересня 2019 року не проживає, не перебуває, не працює за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою майно ОСОБА_1 не заходиться. Крім того, з огляду на те, що виконавчий лист № 759/17219/15-ц від 31 серпня 
2016 року було видано Святошинським районним судом м. Києва, вбачається, що стягувач звертався до суду саме за місцем знаходження майна боржника - 
АДРЕСА_2 або за місцем проживання ОСОБА_1 , оскільки згідно відмітки паспорта місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , вказана інформація знаходиться в адресному бюро та є доступною для державного виконавця. З огляду на зазначене, державним виконавцем Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білашом М. А. порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», здійснено відкриття виконавчого провадження з порушенням статті 24 «Про виконавче провадження» не за місцем виконання.
З урахування зазначеного, ОСОБА_1 просила:
- визнати дії щодо відкриття виконавчого провадження № 59950752 від 03 вересня 2019 року та бездіяльність щодо неповернення стягувачеві АТ «Сбербанк» виконавчого документа неправомірними; 
- зобов`язати державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаша Максима Анатолійовича або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 59950752 від 03 вересня 2019 року та повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 759/17219/15-ц від 31 серпня 2016 року стягувачеві АТ «Сбербанк» без виконання; 
- визнати дії щодо відкриття виконавчого провадження № 59952191 від 04 вересня 2019 року та бездіяльність щодо неповернення стягувачеві АТ «Сбербанк» виконавчого документа неправомірними; 
- зобов`язати державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаша Максима Анатолійовича або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 59952191 від 04 вересня 2019 року та повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 759/17219/15-ц від 31 серпня 2016 року стягувачеві АТ «Сбербанк» без виконання.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 
2020 року,відмовлено в задоволенні скарги представника боржника 
ОСОБА_1 - Таран О. М .
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив висновок, що постановою заступника начальника Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дисюк Т. В. від 18 грудня 2017 року виконавчий лист № 75917219/15-ц повернуто стягувачу, а отже мало місце переривання процесуального строку, оскаржені постанови винесені з урахуванням адреси, вказаної у виконавчих листах та матеріалах цивільної справи, на момент розгляду скарги виконавчі провадження були передані до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції 
у місті Києві з урахуванням фактичного місця реєстрації боржника, тому оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону.
У липні 2020 року представник ОСОБА_1 - Таран О. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги 
в повному обсязі. 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано статтю 24 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець виносить постанови не за адресою вказаною у виконавчих листах, а за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Підставою для відкриття виконавчого провадження стала заява стягувача 
(АТ «СБЕРБАНК») та виконавчий лист № 759/17219/15-ц від 31 серпня 2016 року виданий Святошинським районним судом м. Києва. ОСОБА_1 станом на дату видачі зазначеного виконавчого листа та станом на день винесення оскаржених постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 59950752 від 03 вересня 2019 року та ВП № 59952191 04 вересня 2019 року не проживала, не перебувала та не працювала за адресою: 
АДРЕСА_1 . Майно ОСОБА_1 за вказаною адресою також не знаходилося. При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 , як позичальником зазначено єдину адресу: АДРЕСА_2 . Таким чином, державним виконавцем Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білашом М. А. порушено норми статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснено відкриття виконавчого провадження з грубим порушенням не за місцем його виконання.
Крім того, судами не враховано, що стягувачем було пропущено строки пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки виконавчий лист видано 31 серпня 2016 року, отже виконавчий лист повинен бути поданий не пізніше 31 серпня 2019 року. Разом з тим, постанови про відкриття виконавчого провадження видані 03 вересня 2019 року та 04 вересня 2019 року, а тому стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Проте державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не повернув виконавчий документ стягувачу та відкрив виконавче провадження.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Суди встановили, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» заборгованість за кредитним договором Л«12-04-08/Ф0 від 
24 квітня 2008 року 54 679,54 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США = 21,297699 грн) становить 1164 548,38 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» суму сплаченого судового збору в розмірі 17 468,23 грн. Рішення набрало законної сили.
На виконання рішення суду 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 759/17219/15-ц.
В провадженні Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження № 52437814 з виконання виконавчого листа 
№ 759/219/15-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 31 серпня 2016 року.
Постановою заступника начальника Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дисюк Т. В. від 18 грудня 2017 року виконавчий лист №75917219/15-ц, виданий 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судового збору в сумі 
17 468, 23 грн, повернуто стягувачу.
Постановою старшого державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 
у Рівненській області Білашом М. А. від 03 вересня 2019 відкрито виконавче провадження № 59950752 з виконання виконавчого листа № 759/17219/15-ц, виданого 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва.
Вказана постанова направлена боржнику до відома і для виконання на адресу: 35400, Рівненська область, Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Надслучанська, 1 -а.
Постановою старшого державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 
у Рівненській області Білашом М. А. від 04 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59952191 з виконання виконавчого листа № 759/17219/15-ц, виданого 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва.
Вказана постанова направлена боржнику до відома і для виконання на адресу: АДРЕСА_3 .
В матеріалах справи наявна копія паспорту ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , після чого 03 серпня 2010 року знята 
з реєстрації із 06 серпня 2010 року та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до постанови старшого державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаш М. А. від 15 листопада 2019 року виконавчий лист № 75917219/15-ц виданий 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» суми сплаченого судового збору в розмірі 17 468, 23 грн передано до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у строк до 
18 листопада 2019 року.
Постановою старшого державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 
у Рівненській області Білаш М. А. від 15 листопада 2019 року виконавчий лист №75917219/15-ц виданий 31 серпня 2016 року Святошинським районним судом 
м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» заборгованості за кредитним договором 54 679,54 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 1 164 548,38 грн передано до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у строк до 18 листопада 2019 року.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі 
№ 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця»
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства 
є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі 
№ 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку 
з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново 
з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 
6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY 
v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. 
Суди встановили, що процесуальний строк пред?явлення виконавчого документу до виконання стягувачем не пропущений, оскаржені постанови винесені 
з урахуванням адреси, вказаної у виконавчих листах та матеріалах цивільної справи, виконавчі провадження передані до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з урахуванням фактичного місця реєстрації боржника. 
За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення скарги. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE 
v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Таран О. М. є необґрунтованою, 
а правильне застосовування судами норм права є очевиднимі не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сбербанк», на дії державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Білаш Максима Анатолійовича.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                        Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов