Справа № 167/1701/19 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І. 	
Провадження № 22-ц/802/1118/20  Категорія: 48 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 грудня 2020 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 вересня 2020 року, 
                                      В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся в суд із зазначеними позовом. 
Покликався на ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 з 13 грудня 2015 року по 19 лютого 2018 року перебував у трудових відносинах з Управлінням патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції, займаючи посаду інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.
11 грудня 2016 року близько 21 год. 25 хв. по вул. Клима Савури в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Toyota Prius» р.н.з НОМЕР_1 під керуванням лейтенанта поліції відповідача ОСОБА_1 , який в той час виконував службові обов`язки.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Toyota Prius» р.н.з НОМЕР_1 отримав тілесні ушкодження. По даному факту 12.12.2016 року було відкрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016030000000302. 
За результатами розгляду кримінальної справи ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2019 року відповідача ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього закрито.
Крім того позивач зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди службовий автомобіль марки «Toyota Prius» р.н.з НОМЕР_1 Департаменту патрульної поліції отримав механічні пошкодження.
Зокрема, відповідно до висновку експертного дослідження від 23.09.2019 року №79 Волинського науково дослідного експертно криміналістичного центра вартість матеріального збитку складає 69628 грн 22 коп.
Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку відшкодувати спричинені ним збитки відмовився, позивач просив суд стягнути з нього 69628 грн 22 коп. за завдану ним матеріальну шкоду.
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07 вересня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції компенсацію заподіяного збитку у розмірі 69628 грн 22 коп., та 1921 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив апеляційний суд оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, вважаючи оскаржуване рішення суду вірним та законним, прийнятим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судді дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав. 
Встановлено, що з 13 грудня 2015 року по 19 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції, займаючи посаду інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції (а.с. 75-76).
Під час виконання ним службових обов`язків, 11 грудня 2016 року близько 21 год. 25 хв. з його вини по вул. Клима Савури в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої службовий автомобіль, яким він керував «Toyota Prius» р.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, а пасажир, що знаходився в салоні цього ж автомобіля, був травмований. 
За вказаним фактом 12 грудня 2016 року було відкрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016030000000302. За результатами розгляду кримінальної справи ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, та кримінальне провадження відносно нього було закрито (а.с. 80-81).
Відповідно до висновку експертного дослідження Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 79 від 23 вересня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 нанесеного на момент дослідження становить 69628 грн 22 коп. (а.с. 83-106).
Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктами 1, 2, 8 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Стаття 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Наведені обставини та вказані норми матеріального і процесуального права дають підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, що відноситься до публічної служби, під час виконання службових обов`язків, вчинивши ДТП та пошкодивши службовий автомобіль, завдав шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції.
Зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, потребує не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи, що знаходиться за межами повноважень суду цивільної юрисдикції.
В рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Отже, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвело до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду: від 05 грудня 2018 року (справа 818/1688/16, провадження № 11-892апп18) від 29 січня 2020 року (справа №686/18159/18, провадження № 61-11996св19), від 07 серпня 2020 року (справа №199/160/19, провадження № 61-7126св20) та від 25 листопада 2020 року  (справа № 202/124/19, провадження № 61-7056св20), що свідчить про незмінність судової практики.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У частинах 1 і 2 статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтям 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, слід роз`яснити позивачеві, що оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, то він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним постанови апеляційного суду звернутися до суду, який її прийняв, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 вересня 2020 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрити.
Роз`яснити Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді