ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року 

м. Київ
справа № 806/1180/16
адміністративне провадження № К/9901/12826/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр» 
на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2016 (суддя Семенюк М.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 (колегія у складі суддів Іваненко Т.В., Зарудяної Л.О., Кузьмиенко Л.В.) 
у справі №806/1180/16 
за позовом Публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр» 
до Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області 
про визнання протиправними дій.

І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

1.          Спір стосується правомірності списання і відновлення органом Пенсійного фонду заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсії.
2.          Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 у справі №806/5540/13-а, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 залишено без розгляду позовні заяви УПФУ в Володарсько-Волинському районі до Публічного акціонерного товариства "Лезниківський кар`єр" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 91701,62 грн.
3.          Згодом ПАТ "Лезниківський кар`єр" неодноразово звертався до УПФУ у Володарсько-Волинському районі, ГУПФУ в Житомирській області та Пенсійного фонду України щодо списання заборгованості в сумі 91701,62 грн. як безнадійної.
4.          29.09.2014 товариство отримало лист Пенсійного фонду України вих. №25270/03-20 щодо приведення обліку сум з відшкодування виплати та доставки пільгової пенсії товариства у відповідність до вимог п. 2.3.3. Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою правління ПФУ від 27.09.2010 №21 -2.
5.          Крім того, ПАТ «Лезниківський кар`єр» отримало відповідь прокурора Володарсько- Волинського району від 22.09.2014 вих. №(06-06)2082вих-14 щодо відсутності підстав для прокурорського реагування, оскільки листом від 07.07.2014 №3029/03 Управління ПФУ в Володарсько-Волинському районі було повідомлено товариство про зменшення боргу ПАТ «Лезниківський кар`єр» на суму 91701,62 грн. До вказаної відповіді також була долучена копія листа від 07.07.2014 №3029/03 Управління ПФУ в Володарсько-Волинському районі, хоча в дійсності цей лист товариство не отримувало.
6.          Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.01.2015 у справі №806/15/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015, було залишено без розгляду позов УПФУ в Володарсько-Волинському районі Житомирської області щодо стягнення з ПАТ «Лезниківський кар`єр» заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії в сумі 55327,04 грн. за липень 2011р. - березень 2012р.
7.          Згідно листа Управління ПФУ в Володарсько-Волинському районі від 20.03.2015 №1661/03 19.03.2015 ПАТ «Лезниківський кар`єр» було зменшено заборгованість з фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії по особовому рахунку товариства в сумі 55327,04 грн.
8.          В червні 2016 року відповідач в картці особового рахунку позивача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій збільшив розмір, який підлягає відшкодуванню, на 147028,66 грн.
9.          В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області щодо обліку за позивачем заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в сумі 147028,66 грн. за липень 2011 року - січень 2013 року. 

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10.          Позивач зазначив, що ухвалами суду позовні вимоги щодо стягнення вказаної суми заборгованості були залишені без розгляду. У зв`язку з цим цю заборгованість попередньо було списано Управлінням Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі. Проте з незрозумілих причин в червні 2016 року сума заборгованості в розмірі 147028,66     грн. відновлена по обліковій картці позивача. 
11.          Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Пояснив, що підставою для зменшення в особовому рахунку боргу позивача з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 9101,62 грн була доповідна записка на ім`я начальника УПФУ в Володарсько-Волинському районі від 12.06.2014 "Про внесення даних про зменшення сум платежів", а в сумі 55327,04 грн, відповідно доповідна записка від 19.03.2015р., на яких начальник Управління поставив резолюцію "Внести дані про зменшення сум платежів". Водночас рішення, яким скасовано нараховану суму боргу, судом не приймалось, а тому підстави для списання заборгованості в сумі 147028,66 грн. відсутні.

ІІІ. ОЦІНКИ СУДІВ

12.          Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016, у задоволенні позову відмовлено.
13.          Суди виходили з того, що механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений порядком ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за №988/18283.
14.          Підпунктом в) пункту 2.2 цього Порядку передбачено, що документами, на підставі яких здійснюється облік сум нарахованих платежів шляхом занесення інформації про суми, що підлягають сплаті платниками, до карток особових рахунків платників, рішення судів, що набрали законної сили, про визнання недійсним відповідного рішення органу Пенсійного фонду про застосування штрафів, пені, вимоги про сплату недоїмки, скасування раніше нарахованих сум платежів.
Проте, рішення, яким скасовано нараховані суми платежів по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 147028,66 грн. судами не Судовими рішеннями, на які покликаєтсья позивач, не підтверджується відсутність заборгованості зі сплати витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а лише констатується пропуск УПФУ у Володарсько-Волинському районі шестимісячного строку звернення до суду.
15.          Списання боргу здійснюється лише за наказом або рішення керівника органу Пенсійного фонду України. Жодного наказу з приводу списання суми в 147028,66 грн. з ПАТ "Лезниківський кар`єр" не винесено.
16.          Суди застосували правову позицію, яку висловив Верховний Суд України в постанові від 25.11.2015 №     803/2199/14: в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.
17.          З урахуванням цієї  постанови Верховного суду України, на думку суду апеляційної інстанції, відповідачем було правомірно відновлено по особовій картці платника недоїмку з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 147028,66 грн.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.          Позивач не погодився з такими судовими рішеннями і 31.10.2016 звернувся з касаційною скаргою.
19.          В обгрунтування касаційної скарги наводить такі доводи:
а) нарахування сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій здійснюється виключно на підставі даних особових рахунків. При цьому законодавство не передбачає такого поняття як «відновлення сум відшкодування пільгової пенсії»;
б) зменшення нарахування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, як і будь-яких інших соціальних внесків, тягне за собою припинення обов`язку платника сплачувати такі соціальні внески;
в) суди не врахували, що законодавством не передбачено понять «списання платежів по соціальним внескам» та «зменшення платежів по соціальним внескам», тому за аналогією закону суди повинні були керуватися Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4;
г) відновлення сум пільгової пенсії в картці особового рахунку відбулося не на підставі розрахунків фактичних витрат відповідно до Порядку № 21-2, а на підстави постанови Верховного Суду від 25.11.2015 у справі № 803/2199/14. Це рішення не вирішувало спору за участі ПАТ «Лезниківский кар`єр» і не скасовує рішень Житомирського окружного адміністративного суду у справах № 806/5540/13-а та № 806/15/15. Законодавство не передбачає можливості та підстав для повторного нарахування (поновлення, збільшення) раніше списаних (зменшених) сум заборгованості по пільговій пенсії;
д) безпідставним є твердження судів про те, що дії відповідача не порушують прав позивача та не створюють обов`язків. Збільшення заборгованості створює для відповідача обов`язок вживати заходи щодо її стягнення;
е) суди дійшли висновку про відсутність підстав для зменшення відповідачем заборгованості, в той час як позовні вимоги стосуються незаконності її збільшення (відновлення).
20.          Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
22.          Ключовим правовим питанням у справі є право органу Пенсійного фонду відновити в картці особового рахунку заборгованість, яку раніше було списано.
23.          Суд погоджується з позивачем у тому, що предметом спору є правомірність відновлення раніше списаної заборгованості, а не її списання. Водночас вважає ці питання нероздільними, оскільки саме неправомірність, безпідставність списання заборгованості стала причиною її відновлення згодом.
24.          Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначено обов`язок та порядок покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону.
25.          Порядок обліку надходження сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений відповідним Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 988/18283 (далі - Порядок № 21-2).
26.          Пунктом 3.1 цього Порядку передбачено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів автоматично формуються картки особових рахунків платників на підставі документів, зазначених у розділі II цього Порядку.
27.          У пункті 2.2 Порядку № 21-2 передбачено вичерпний перелік документів, на підставі яких здійснюється облік сум нарахованих платежів шляхом занесення інформації про суми, що підлягають сплаті платниками, до карток особових рахунків платників:
а) самостійно визначені платником:
звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01.01.2011 року;
звіти щодо сум нарахованого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування;
б) розраховані відповідним органом Пенсійного фонду:
вимога про сплату недоїмки;
рішення органу Пенсійного фонду про застосування штрафів та пені;
рішення про скасування або зміну раніше прийнятого рішення про нарахування сум штрафів та пені або вимоги про сплату недоїмки внаслідок їх оскарження до органів Пенсійного фонду у встановленому порядку;
розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій;
повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів;
в) рішення судів, що набрали законної сили, про визнання недійсним відповідного рішення органу Пенсійного фонду про застосування штрафів, пені, вимоги про сплату недоїмки, скасування раніше нарахованих сум платежів;
г) документи, що свідчать про оскарження рішення про застосування штрафів, пені, вимоги про сплату недоїмки до відповідних органів Пенсійного фонду у встановленому порядку:
заява (скарга) платника про перегляд рішення органу Пенсійного фонду;
рішення органу Пенсійного фонду про повне (часткове) задоволення скарги платника;
рішення Пенсійного фонду України, прийняте за розглядом скарги платника;
ґ) документи, що свідчать про оскарження рішення органу Пенсійного фонду в суді;
д) документи, які засвідчують початок або припинення процедур до платника, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
28.          Суди дійшли висновку, що рішення, яким скасовано нараховані суми платежів по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 147028,66 грн. судами не приймалися, наказу з приводу списання цієї суми не винесено, відтак підстав для її зменшення не було.
29.          Верховний Суд з цим висновком погоджується і звертає увагу, що залишення позовної заяви без розгляду з мотивів пропуску строку звернення до суду у справах №806/5540/13-а та №     806/15/15 не перешкоджає повторному зверненню до суду і не є остаточним рішення, про яке йдеться у підпункті в) п. 2.2 Порядку. Водночас п. 2.3.3 Порядку, на який УПФ посилалося у листі від 29.09.2014 вих. №25270/03-20, передбачає не підставу, а порядок внесення даних до карток особових рахунків.
30.          З урахуванням правової позиції, яку висловив Верховний Суд України в постанові від 25.11.2015 № 803/2199/14, можливість стягнення суми заборгованості не втрачено.
31.          Відтак, заборгованість було зменшено (списано) без передбачених законом підстав. То ж постає питання чи мав право орган, що виявив таку помилку, її усунути. 
32.          Це питання потрапляло у сферу уваги Європейського суду з прав людини. У відомій справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, рішення від 20.10.2011, п. 71) цей Суд відзначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.
33.          Застосовуючі ці підходи в контексті обставин цієї справи, Суд звертає увагу на те, що відповідач мав право виправити помилку, що полягала у безпідставному зменшенні суми заборгованості позивача. Виправлення цієї помилки не поклало на позивача нових обов`язків, яких він не мав до цього. Відповідач не набув нових вигод від власної помилки, а лише повернув право на стягнення заборгованості, сума якої не оспорюється. 
34.          За таких обставин «відновлення» заборгованості у карті особового рахунку було спрямовано на усунення помилки, відповідає повноваженням органу Пенсійного фонду і є правомірним.
35.          Зважаючи на вищенаведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
36.          Судові витрати слід покласти на позивача.

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр» залишити без задоволення.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі № 806/1180/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                           Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                              Єзеров А.А.

Суддя                                                                                                               Стародуб О.П.