ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2020 р.           Справа№ 910/9928/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Буравльова  С.І. 

секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 (повний текст складено 20.08.2020)
у справі № 910/9928/19   (суддя Джарти В.В.)
за позовом Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії 
до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"
за участі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Національний банк Грузії
про стягнення 18 388 910,51 Євро, що станом на 25.07.2019 за курсом НБУ становить 522 707 686,69 грн, 

УСТАНОВИВ:
Департамент автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання права користування та визнання договору про стягнення 18 388 910,51 Євро, що станом на 25.07.2019 за курсом НБУ становить 522 707 686,69 грн.
  Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/9928/19     у задоволенні позову Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та за участі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Національний банк Грузії про стягнення 18 388 910,51 Євро, що станом на 25.07.2019 за курсом НБУ становить 522 707 686,69 грн відмовлено повністю. Судові витрати, пов`язані з розглядом позову, покладені на Департамент автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії.
Рішення обґрунтовано тим, що оскільки усупереч умовам Гарантії повернення авансу Позивачем разом з вимогою платежу не була надана довідка банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, вимога платежу по Гарантії повернення авансу була визнана Банком неналежною (такою, що не відповідає умовам гарантії), у зв`язку з чим Банк відмовив Позивачу у здійсненні платежу по Гарантії повернення авансу.
Не погоджуючись   з ухваленим рішенням, Департамент автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/9928/19 повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позову, оскільки Відповідач систематично ухиляється від виконання Банківської гарантії, що, у свою чергу, порушує права та законні інтереси Позивача. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії на рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/9928/19 та призначено розгляд справи у судовому засіданні. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2020  заяву колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківської І.П. - головуючого, Євсікова О.О., Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду справи № 910/9928/19 задоволено. Матеріали справи № 910/9928/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст.32 Господарського процесуального кодексу України. 
Розпорядженням  керівника апарату суду від 02.12.2020  №  09.1-07/601/20 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/9928/19 у зв`язку із заявою колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Ходаківської І.П. - головуючого, Євсікова О.О., Владимиренко С.В. про самовідвід.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 у справі №910/9928/19 для розгляду апеляційної скарги Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії визначено колегію суддів: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Пономаренко Є.Ю., Буравльов  С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 прийнято апеляційну скаргу Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії до провадження у визначеному складі суддів. Розгляд справи призначено на 10.12.2020.
Національний банк Грузії надіслав на адресу Північного апеляційного господарського суду повідомлення про розгляд справи № 910/9928/19 без своєї участі. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст . 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Судом установлено, що 12 грудня 2013 року між Департаментом автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ" (підрядник) укладено Контракт № EWHG/CW/ICB-01 на виконання робіт з будівництва ділянки дороги Самтредія - Гріголеті Лот 1 - км. 0+000-км.11+500 (надалі- Контракт).
Відповідно до п. 4.2. Контракту підрядник отримує (за свій рахунок) забезпечення виконання Контракту для належного виконання зобов`язань на суму, зазначену у Відомостях про Контракт, та у валюті(-ах) Контракту або у вільно конвертованій валюті, прийнятій для  Замовника. Якщо сума не вказана у Відомостях про Контракт, цей пункт не застосовується. Підрядник надає забезпечення виконання Контракту Замовнику протягом 28 днів після отримання листа про прийняття і надсилає копію Інженеру. Забезпечення виконання Контракту видається банком або фінансовою установою, що мають високу репутацію, обраними Підрядником, і складається за формою, до додається до Спеціальних умов, як передбачено Замовником у Відомостях про Контракт, або в іншій форм, затвердженій Замовником. 
12.12.2013 ПАТ "Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний банк" (гарант) видав банківську гарантію за вимогою № GА/13/2106/SS на забезпечення виконання підрядником зобов`язань за Контрактом.
Відповідно до умов банківської гарантії Гарант безвідклично зобов`язується виплатити Бенефіціару (Департаменту) у Євро будь-яку суму або суми, що не перевищують 20    356    027,70 Євро (словами: двадцять мільйонів триста п`ятдесят шість тисяч двадцять сім Євро 70 центів), (включаючи 10    178    013,85 Євро (словами: десять мільйонів сто сімдесят вісім тисяч тринадцять Євро 85 центів) та євро-еквівалент суми 23    024    702,93 Ларі (словами: двадцять три мільйони двадцять чотири тисячі сімсот два Ларі 93 тетрі), після одержання Банком належної вимоги Бенефіціара, що підтверджується заявою Бенефіціара, або в самій вимозі, або в окремому підписаному документі, що супроводжує або ідентифікує вимогу, про те, що Принципал (Товариство): (a) використав авансовий платіж на цілі, інші, ніж витрати та мобілізацію щодо Робіт, або (b) не повернув авансовий платіж відповідно до умов Контракту, із зазначенням суми, яку Принципал не повернув. 
Вимога може бути пред`явлена після надання Гаранту довідки банку Бенефіціара (Департаменту), що підтверджує, що вищевказаний авансовий платіж був зарахований Принципалу на його рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "Промінвестбанк".
Сторонами було погоджено, що дія даної гарантії закінчується не пізніше дати отримання нами копії проміжного платіжного сертифікату, що підтверджуватиме, що дев`яносто (90) процентів Прийнятої Ціни Контракту, за вирахуванням попередніх сум, було погоджено до оплати, або на дату 24 січня 2018 року, в залежності від того, яка з цих подій настане раніше. Відповідно, вимога щодо оплати за даною гарантією повинна бути отримана Банком за вказаною адресою не пізніше цієї дати.
У подальшому Додатком № 1 від 17.03.2017 строк пред`явлення банківської гарантії був продовжений до 24.07.2019.
На виконання положень пункту 14.2 розділу Контракту "Загальні Умови", Позивачем на кореспондентський рахунок Відповідача було перераховано авансовий платіж у розмірі 19 891 760 (дев`ятнадцять мільйонів вісімсот дев`яносто одна тисяча сімсот шістдесят) Євро 73 центи, для подальшого перерахування на рахунок Товариства № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Промінвестбанк".
Перерахування авансового платежу відбувалось на підставі платіжних доручень наступними траншами: 24.12.2013 - 1 035 052 (один мільйон тридцять п`ять тисяч п`ятдесят два) Євро 26 центів; 27.12.2013-7 590 383 (сім мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч триста вісімдесят три) Євро 21 цент; 27.12.2013 - 7 090 851 (сім мільйонів дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят один) Євро 41 цент; 31.12.2013 - 980 074 (дев`ятсот вісімдесят тисяч сімдесят чотири) Євро 17 центів; 31.12.2013 - 158 984 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) Євро 03 центи; 08.01.2014 - 1 552 578 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) Євро 38 центів; 09.01.2014 - 1 483 837 (один мільйон чотириста вісімдесят три тисячі вісімсот тридцять сім) Євро 27 центів. 
05.12.2017 у зв`язку з неповерненням Товариством авансового платежу відповідно до умов Контракту, Позивач звернувся до Відповідача із вимогою щодо виконання Банківської гарантії на загальну суму 18 229 819 (вісімнадцять мільйонів двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) Євро 45 центів.
14.12.2017 Відповідач надіслав відповідь на вимогу, відповідно до якої відмовився виконати умови Банківської гарантії у зв`язку з відсутністю довідки з банку Позивача з підтвердженням, що авансовий платіж був зарахований на визначений рахунок Альткому у ПАТ "Промінвестбанк", а також посилаючись на використання Позивачем факсимільного відтворення підпису при оформленні вимоги щодо виконання Банківської гарантії.
16.02.2018 листом №2-05/470 банк Позивача підтвердив, що авансовий платіж був перерахований на кореспондентський рахунок ПАТ "Промінвестбанк", для подальшого перерахування на рахунок Товариства № НОМЕР_1 .
15.03.2018 Позивач звернувся до Відповідача із повторною вимогою щодо виконання Банківської гарантії на загальну суму 18 388 910 (вісімнадцять мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот десять) Євро 51 цент та надав лист №2 - 05/470 від банку Позивача від 16.02.2018.
30.03.2018 Позивачем була отримана наступна відмова Відповідача на повторну вимогу від 15.03.2018.
16.10.2018 листом №2 - 05/3573 банк Позивача зазначив, що матиме змогу надати довідку з підтвердженням, що авансовий платіж був зарахований на визначений рахунок Альткому у ПАТ "Промінвестбанк" лише після отримання достовірного підтвердження, що авансовий платіж було зараховано ПАТ "Промінвестбанк" на відповідний рахунок Альткому (із зазначенням сум та дат). 
14.03.2019 Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а саме - щодо розкриття Відповідачем інформації щодо фактичного зарахування авансового платежу на підставі Контракту на рахунок Альткому № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Промінвестбанк".
31.05.2019 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва заяву Позивача про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а саме - щодо розкриття Відповідачем інформації щодо фактичного зарахування авансового платежу на підставі Контракту на рахунок Альткому № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Промінвестбанк", задоволено в повному обсязі. 
Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що за твердженням Позивача Відповідач систематично ухиляється від виконання Банківської гарантії, що, у свою чергу, порушує права та законні інтереси Позивача, проте Відповідач проти позову заперечує. 
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
На виконання умов Контракту № EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, що був укладений між Департаментом автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "АЛЬТКОМ", ПАТ  "Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний банк" було видано банківську гарантію від 12.12.2013 за вимогою № GА/13/2106/SS на забезпечення виконання підрядником зобов`язань за Контрактом.
Згідно з положеннями статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.
За змістом статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Крім загальних норм цивільного законодавства, що регулюють питання банківської гарантії, такий вид забезпечення виконання зобов`язань також регулюється Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 639 (далі- Положення №639)
Так, відповідно до указаного Положення  (в редакції, чинної на дату видачі Гарантії повернення авансу), принципал - особа, за заявою якої надається гарантія. Для отримання гарантії принципал подає до банку-гаранта заяву про надання гарантії. Разом із заявою про надання гарантії принципал подає до банку-гаранта такі документи: копію договору або іншого документа, який згідно із законодавством України має силу договору (за наявності), у якому може бути передбачено надання гарантії. Банк-гарант повинен перевірити, чи відповідає інформація, що зазначена в заяві про надання гарантії, інформації, зазначеній у договорі або іншому документі, який згідно із законодавством України має силу договору. Після прийняття банком-гарантом рішення про надання гарантії відповідальний працівник банку-гаранта готує проект договору про надання гарантії (з урахуванням вимог статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг") і відповідно до внутрішніх банківських положень банку-гаранта подає його принципалу для підписання. Якщо заява про надання гарантії має силу договору про надання гарантії, а саме в заяві про надання гарантії передбачені всі умови, за якими надається гарантія, і ця заява погоджена з банком-гарантом (погодження здійснюється шляхом підписання керівником чи уповноваженою особою банку-гаранта, яка має право підпису таких документів, з проставленням відбитка печатки), то договір про надання гарантії може не складатися (п. 1 глави 2 розділу II Положення №639).
Отже видачі гарантії передує отримання гарантом інструкцій принципала (боржника), які містяться в заяві про надання гарантії, яка має силу договору, або є невід`ємною частиною договору (у випадку укладення договору про надання гарантії), на підставі яких на погоджених сторонами умовах (сума, строк дії гарантії, умови платежу по гарантії тощо) гарант видає гарантію на користь кредитора (бенефіціара).
При цьому, інформація зазначена принципалом (боржником) в заяві про надання гарантії перевіряється банком-гарантом на предмет її відповідності умовам договору або іншого документа, який згідно із законодавством України має силу договору, в забезпечення якого надається гарантія (основне зобов`язання принципала (боржника) перед бенефіціаром (кредитором).
12.12.2013 ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (Принципал) надано до Банку Заяву про надання гарантії, яка містила інструкції Банку щодо видачі гарантії повернення авансу на користь Позивача, як забезпечення виконання Принципалом своїх зобов`язань з повернення авансового платежу Позивачу, у випадку невиконання Принципалом умов Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем.
Заява про надання гарантії від 12.12.2013 серед іншого містила наступну умову: гарантія видається відповідно до форми гарантії, яка є додатком до цієї заяви.
Додаток до Заяви про надання гарантії від 12.12.2013 містив текст гарантії повернення авансу, яка мала бути надана Банком згідно з інструкціями Принципала.
Текст гарантії повернення авансу, якій містився в Додатку до Заяви про надання гарантії від 12.12.2013, включав наступну умову: "Вимога за цією гарантією може бути пред`явлена після надання Гаранту довідки з банку Бенефіціара, що підтверджує, що авансовий платіж був зарахований Принципалу на його рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "Промінвестбанк".
Отже, умови Гарантії повернення авансу щодо надання разом з вимогою платежу по гарантії довідки банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, відкритий у ПАТ "Промінвестбанк", були визначені Принципалом самостійно в Заяві про надання гарантії від 12.12.2013, і складали складову інструкцій Принципала згідно з якими Банком мала бути видана гарантія.
Крім того, на виконання Положення №639, Банком була проведена перевірка інформації, зазначеної Принципалом в Заяві про надання гарантії від 12.12.2013, на предмет її відповідності умовам Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем, в забезпечення якого мала бути видана гарантія.
За результатами перевірки було встановлено, що додатком до Спеціальних умов Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем, сторони визначили форму (текст) гарантії повернення авансу, яка мала б бути надана Позивачу.
Текст гарантії повернення авансу, який містився в додатку до Спеціальних умов Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, включав наступну умову: "Вимога за цією гарантією може бути пред`явлена після надання Гаранту довідки з банку Бенефіціара, що підтверджує, що авансовий платіж був зарахований Апликанту на його рахунок №          у          .".
Таким чином, умови гарантії повернення авансу, які передбачають надання разом з вимогою платежу по гарантії довідки з банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, були погоджені Позивачем та Принципалом шляхом викладення тексту гарантії повернення авансу з зазначеною умовою в додатку до Спеціальних умов Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013.
На виконання інструкцій Принципала, викладених в Заяві про надання гарантії від 12.12.2013, за формою (текстом), визначеною Принципалом, та у повній відповідності з умовами Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем, Банком була видана Гарантія повернення авансу. 
Умови Гарантії повернення авансу згідно з інструкціями Принципала та умовами Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем, в забезпечення якого видана гарантія, передбачають серед іншого наступне:
"Вимога за цією гарантією може бути пред`явлена після надання Гаранту довідки з банку Бенефіціара, що підтверджує, що авансовий платіж був зарахований Апликанту на його рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "Промінвестбанк".
Відповідно до п. 9 глави 2 розділу II Положення №639 якщо банк-гарант не отримав протягом строку дії гарантії відмову від банку бенефіціара або від бенефіціара про прийняття умов гарантії, то гарантія вважається прийнятою бенефіціаром.
Колегія суддів відзначає, що оскільки Банк не отримував від Позивача відмови про прийняття умов Гарантії повернення авансу, отже Позивач погодився та повністю прийняв умови Гарантії повернення авансу.
05 грудня 2017 року Позивач звернувся до Банку із вимогою платежу по Гарантії повернення авансу.
Відповідно до ст. 563 ЦКУ вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.
Згідно ч. 2 ст. 564 ЦКУ гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії (ч. 1 ст. 565 ЦКУ).
Відповідно до ст. 24 (а) Уніфікованих правил для гарантій за вимогою, в редакції МТП №758 (далі - Правила №758), яким підпорядковується Гарантія повернення авансу, якщо гарант встановить, що вимога по гарантії є неналежною (не відповідає умовам гарантії), він має право відхилити таку вимогу
Ураховуючи те, що усупереч умовам Гарантії повернення авансу Позивачем разом з вимогою платежу не була надана довідка банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, вимога платежу по Гарантії повернення авансу була визнана Банком неналежною (такою, що не відповідає умовам гарантії), у зв`язку з чим Банк відмовив Позивачу у здійсненні платежу по Гарантії повернення авансу.
При цьому колегія суддів відзначає, що необґрунтованими є посилання апелянта на те, що Банк, відмовляючи у здійсненні платежу по Гарантії повернення авансу, на підставі того, що Позивачем разом з вимогою не надане підтвердження банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, порушує основні засади цивільного законодавства. 
Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 у справі № 922/2878/17.
Оскільки умова Гарантії повернення авансу згідно якої разом з вимогою платежу по гарантії бенефіціар має надати довідку (підтвердження) банку бенефіціара (Позивача) про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, була включена на виконання інструкцій Принципала, визначених ним в заяві про надання гарантії, та у відповідності з умовами Контракту №EWHG/CW/ICB-01 від 12.12.2013, укладеного між Принципалом та Позивачем, здійснення Банком платежу за Гарантією при відсутності такої довідки (підтвердження) порушувало б права та інтереси Принципала, за дорученням якого і видавалась Банком гарантія, а поведінка Банку мала би ознаки такої, що порушує баланс між сторонами.
Отже, Банк при відмові у здійсненні платежу по Гарантії повернення авансу з причини не надання Позивачем довідки (підтвердження) банку Позивача про зарахування авансового платежу на рахунок Принципала, діяв добросовісно, дотримуючись основних засад цивільного законодавства.
Щодо правомірності відмови в задоволені першої вимоги платежу по Гарантії повернення авансу згідно із статтею 207 Цивільного кодексу України, яка встановлює вимоги до письмової форми правочину, суд відзначає наступне.
Для встановлення правової природи вимоги кредитора (бенефіціара) до гаранта про сплату грошової суми за гарантією необхідно визначити правову природу самої гарантії, що не можливо без аналізу правовідносин, пов`язаних з наданням гарантії та виконанням зобов`язаними особами своїх обов`язків згідно з умовами гарантії.
Згідно частини 2 статті 200 Господарського кодексу України зобов`язання за банківською гарантією виконуються лише на письмову вимогу управненої сторони (бенефіціара).
Відповідно до пункту  2 глави 4 Положення № 639 одержана вимога бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.
Стаття 20 Правил №758 визначає, що коли гарант установить, що вимога є належною (відповідає умовам гарантії), він зобов`язаний платити.
Отже, вимога платежу по гарантії є тим юридичним фактом з настанням якого у гаранта виникає обов`язок перед кредитором (бенефіціаром) щодо сплати кредитору (бенефіціару) певної грошової суми згідно з умовами гарантії.
Отримана гарантом вимога платежу по гарантії, яка відповідає умовам гарантії, перетворює потенційні зобов`язання гаранта перед кредитором (бенефіціаром) щодо сплати грошової суми згідно з умовами гарантії на реальні грошові зобов`язання (грошовий борг) гаранта перед кредитором (бенефіціаром).
Оскільки вимога платежу по гарантії за своєю правовою природою є правочином, на неї поширюються загальні положення про правочин. 
05.12.2017 Позивач звернувся до Банку із вимогою платежу по Гарантії повернення авансу. При вчинені вимоги платежу Позивач використав факсимільне відтворення підпису особи на документі.
Відповідно до частини 2 статті 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.
Вимоги до письмової форми правочину, визначені в статті 207 ЦК України, встановлюють, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Враховуючи те, що можливість використання факсимільного відтворення підпису при оформлені вимоги платежу по гарантії законом та актами цивільного законодавства не встановлена, а також відсутність письмової згоди Позивача та Банку на використання факсимільного відтворення підпису на вимозі платежу по Гарантії повернення авансу, така вимога платежу була визнана Банком такою, що не відповідає вимогам законодавства України в частині недотримання письмової форми, в якій має бути вчинена вимога платежу по гарантії.
Крім цього, згідно п. 1 глави 4 Положення №639 банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара вимогу, має переконатися в достовірності цієї вимоги. У разі отримання вимоги від бенефіціара банк-гарант (резидент) повинен перевірити справжність підписів на вимозі.
Однак, використання Позивачем факсимільного відтворення підпису на вимозі платежу по Гарантії повернення авансу унеможливило перевірку Банком справжності підпису на вимозі.
14.12.2017 Банк правомірно відмовив Позивачу у задоволені вимоги платежу по Гарантії повернення авансу, у зв`язку з невідповідністю вимоги платежу законодавству України, яким регулюється Гарантія повернення авансу.
Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Суд зазначає, що лише установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.
При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сам по собі намір Позивача отримати виплату за Гарантією, не може нівелювати обов`язку Департаменту надати повний пакет документів для отримання такої виплати та не може бути покладений в основу позовних вимог про стягнення гарантійного платежу. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необґрунтованості позовних вимог Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії та  відсутності підстав для їх задоволення.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. 
При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі,  враховуючи обставини, установлені вище. 
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Департамент автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва 29.07.2020 у справі №910/9928/19, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.  
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі №910/9928/19     відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Департаменту автомобільних доріг Міністерства регіонального розвитку та інфраструктури Грузії на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі № 910/9928/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2020 у справі            № 910/9928/19  залишити без змін.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текс постанови складено та підписано 18.12.2020.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                С.І. Буравльов