ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/565/20 Справа № 707/1870/20 	  	Головуючий по першій інстанції Миколаєнко Т.А.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.  	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248030 від 30.08.2020, ОСОБА_1 30.08.2020 о 15 год. 15 хв. на а/д Н-16 40-й км Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1  ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року, а провадження у даній справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки автомобіль був зупинений працівниками поліції безпідставно; фіксація спеціальними технічними засобами поліцейськими не велася, а велася на особистий телефон і лише щодо свідків, а не причину зупинки транспортного засобу; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся; поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом його вини.
В апеляційній скарзі посилається на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), тоді як у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). А тому твердження районного суду про однозначну його відмову від проходження запропонованого огляду, не узгоджуються з матеріалами справи.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. 
Одночасно зазначає, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що не узгоджується з ст.266 КУпАП.
Також апелянтом зазначено, що протокол заповнений з помилкою в даті його народження і також винесена оскаржувана постанова з цією ж помилкою, оскільки дата його народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в протоколі та постанові вказано 01.01.1986 року, що є недопустимим.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248030 від 30.08.2020, про те, що ОСОБА_1 30.08.2020 о 15 год. 15 хв. на а/д Н-16 40-й км Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП;
- пояснень від 30.08.2020, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі;
- рапорту поліцейського СРПП ЧРВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Солянка Є.Є., згідно якого, 30.08.2020 близько 15 год. 15 хв. на а/д Н-16 40-й км було помічено автомобіль «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 на який раніше вказували громадяни, що бачили як водій вказаного автомобіля вживав наркотичні засоби, в зв`язку з чим даний автомобіль було зупинено та при спілкуванні з його водієм ОСОБА_1 , у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи вищевикладене, неприйнятними є доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль був зупинений працівниками поліції безпідставно, оскільки дані доводи апелянта фактично свідчать про його незгоду з діями працівників поліції, тоді як ним не надано апеляційному суду доказів оскарження дій працівників поліції, як того вимагає ст.267 КУпАП.
Також є неприйнятними доводи апелянта про те, що фіксація спеціальними технічними засобами поліцейськими не велася, а велася на особистий телефон і лише щодо свідків, а не причину зупинки транспортного засобу, так-як відповідно до ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з чого слідує, що дана норма надає право, а не зобов`язує працівників поліції здійснювати відеофіксацію правопорушень. Що ж стосується посилань апелянта про ведення фіксації на особистий телефон, то вони не підтверджені будь-якими доказами. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом його вини.
Вважаю дані доводи неспроможними, оскільки вони спростовуються безпосередньо поясненнями самого ОСОБА_1 , викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248030 від 30.08.2020. 
Не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, а у протоколі не сформульовано, який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), тоді як у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), а тому твердження районного суду про однозначну його відмову від проходження запропонованого огляду, не узгоджуються з матеріалами справи, так-як ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Як передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015  № 1452/735, а саме її п.п.2., 3., огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п.7. зазначеної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Крім того, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме із пояснень ОСОБА_1 вбачається його відмова від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. 
Також ґрунтується на неправильному тлумаченні закону доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки зазначене направлення необхідне при огляді водія на стан сп`яніння, тоді як ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду.
Доводи апелянта, викладені в його апеляційній скарзі про те, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що не узгоджується з ст.266 КУпАП не підлягають до задоволення, оскільки вони не спростовують наявність правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , який відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Крім того, необхідно зазначити, що однією з підстав відсторонення водія від керування транспортним засобом є вилучення у нього посвідчення водія, тоді як із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 для вилучення посвідчення водія не надав. 
В апеляційній скарзі апелянтом ОСОБА_1 також зазначено, що протокол заповнений з помилкою в даті його народження і також винесена оскаржувана постанова з цією ж помилкою, оскільки дата його народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в протоколі та постанові вказано 01.01.1986 року, що є недопустимим.
Вважаю зазначені доводи такими, які не підлягають до задоволення, так-як не є самостійною підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції. 
Крім того, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначаються зі слів безпосередньо самої особи та з наданих нею документів, тоді як ОСОБА_1 не надав працівникам поліції посвідчення водія, що вбачається безпосередньо з протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року щодо  ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить в апеляційній скарзі апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба